Справа № 201/12568/19
Провадження № 2/201/214/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року    м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді Демидової С.О.,
з секретарем судового засідання Терновою А.В.
за участі: 
представника позивача ОСОБА_1 
відповідача ОСОБА_2 
представника відповідача ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, -
ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 11 листопада 2019 року з позовом звернувся ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, в якому з урахуванням зміни підстав позову просив суд:
1Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) наступне майно:
- автомобіль марки HONDA, моделі CR-V, рік випуску 2007, колір чорний, тип: загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ;
- земельна ділянка № НОМЕР_5  (двадцять один), площею 0,0700 га, що знаходиться: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Новомиколаївська сільська рада, обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Зелений гай»;
- квартира, першої черги житлового комплексу (секції 1,2,3), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м.
2В порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_4  (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину майна:
- автомобіль марки HONDA, моделі CR-V, рік випуску 2007, колір чорний, загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ;
- земельна ділянка № НОМЕР_5 (двадцять один), площею 0,0700 га, що знаходиться: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Новомиколаївська сільська рада, обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Зелений гай»;
- квартира, першої черги житлового комплексу (секції 1,2,3), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м. 
3 Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір. 
В обґрунтування позовних вимог з урахуванням поданої заяви про зміну обставин позову позивач посилався на те, що 15 грудня 2007 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу вони маяють сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, сімейне життя не склалось, у зв`язку із чим, 04 червня 2019 року було подано позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про розірвання шлюбу. 
За час шлюбу ними був придбаний автомобіль марки HONDA, моделі CR-V, рік випуску 2007, державний номер НОМЕР_4 , право власності на який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , 16 травня 2015 року зареєстроване Центром ДАІ 1201 за ОСОБА_2 . 
Орієнтована ринкова вартість автомобіля, виходячи із загальнодоступних даних про вартість рухомого майна (офіційний сайт «ОЛХ», «АВТО РИА») становить 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (24.50 грн. за 1 долар США) на момент складення заяви становить 343 000,00 грн. 
Також 29 квітня 2010 року між ОСОБА_6 (продавець) та його дружиною ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_5 , площею 0,0700 га, що знаходиться: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Новомиколаївська сільська рада, обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Зелений гай».
На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 квітня 2010 року на Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку (бланк ЯЖ №392456), виданого 11 грудня 2009 року було зроблено відповідну відмітку про відчуження земельної ділянки і перехід щодо неї права власності до ОСОБА_2 . Орієнтована ринкова вартість вказаної земельної ділянки становить 3 500 (три тисячі п`ятсот) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (24.50 грн. за 1 долар США) на момент складення заяви становить 85 750,00 грн. 
Крім того, ними було придбано квартиру, першої черги житлового комплексу (секції 1,2,3), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м., право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 . Орієнтована ринкова вартість квартири, виходячи із загальнодоступних даних про вартість нерухомого майна (офіційний сайт «ОЛХ», «ДОМ РИА») становить 100 000 (сто тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (24.50 грн. за 1 долар США) на момент складення заяви становить 2 450 000,00 грн. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2023 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 01 жовтня 2006 року по 14 грудня 2007 року, до моменту реєстрації шлюбу, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2023 року та постановою Верховного Суду від 11 грудня 2023 року залишено без змін.
Оскільки вказане майно було придбане за час шлюбу за спільні кошти, воно є спільною сумісною власністю подружжя, домовленості щодо зміни часток у спільному майні подружжя не було, шлюбний договір не укладався. На момент складення цієї заяви жодної домовленості щодо поділу майна між ними не досягнуто. 
Тому позивач посилаючись на норми ст.ст. 60, 63, 68,70,71 СК України, ст. 368 ЦК України просив його позовні вимоги задовольнити (а.с.1-3,т. 2 а.с. 89-100).
30 січня 2020 року та 04 вересня 2025 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки майно яке позивач просить суд визнати спільно сумісним є виключно її особистим майном. 
Так, земельну ділянку вона придбала за кошти які їй повернув відповідно до розписки ОСОБА_7 , позивач жодних коштів на придбання земельної ділянки не надавав. Квартира також не є об`єктом спільної сумісної власністю так як була придбана за її власні кошти, які були нею зароблені до 01 жовтня 2010 року, так як вона з грудня 2000 по 2008 роки працювала на підприємстві ТОВ «Агрокосм», та її сумарний дохід від виплат премій становив 420 000 грн. що підтверджується довідкою № 05/03/13-02. На початок спільного проживання з позивачем вона вже мала всю необхідну суму на придбання квартири. Окрім того заперечувала що рішенням суду про встановлення факту проживання однією сім`єю було встановлено факт сумісного придбання квартири (т. 1 а.с. 64-67, т. 2 а.с. 129-135)
04 листопада 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив в якому зазначила, що відповідач заперечує право спільно – сумісної власності лише щодо земельної ділянки та квартири, стосовно автомобіля жодних заперечень немає.
Стосовно квартири зазначила, що відповідач наполягає на придбанні квартири за власні кошти на підтвердження чого надає довідку про її доходи яка підписана директором Семеницька Н.Є. з призначенням: «для пред`явлення за місцем вимоги». Проте дана довідка не була взята для пред`явлення до суду в даному судовому провадженні, отже, характер та зміст такої довідки від 2013 року не є компетентним для даного провадження. Окрім того в довідці зроблено помилку, так як зазначено, що ОСОБА_8 працювала на ТОВ «Агрокосм» по 2009 рік, проте як зазначає у відзиві сама відповідач та підтверджує Витягом – форма ОК-5, на товаристві вона працювала до березня 2008 року. Отже, офіційний документ, який було підписано керівником, містить помилку, що викликає сумнів у достовірності такого документу. 
Також позивачем було отримано Витяг з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Агрокосм» (код ЄДРПОУ 24229322), звідки вбачається, що станом на 05 березня 2013 року керівником товариства була ОСОБА_9 . Згідно з Витягом, дата призначення (набуття повноважень): 05 березня 2013 року. Таким чином, довідку від 05 березня 2013 року мала б підписати вже директор ОСОБА_9 , так як саме з 05 березня 2013 року вона вже мала повноваження директора. Отже, довідка від 05 березня 2013 року не можна вважати офіційним документом, який надано в якості доказу у справі. 
Окрім того відповідно до норм податкового законодавства, які діяли на час начебто виплати премій відповідачці, так і по сьогоднішній день, премії є оподатковуваним доходом громадян. Це є незмінною нормою податкового законодавства. Отже, премія, виплачена за місцем роботи, відноситься до фонду заробітної плати та має бути відображена у звітності роботодавця, отже, сума премій за період роботи на товаристві 2000-2008 роки має бути відображена у Реєстрі форма ОК-5. Натомість, вказані у довідці суми премій не знаходять свого відображення у звітності щодо застрахованої особи – ОСОБА_8 , отже дане джерело доходу не є підтвердженим та доведеним.
Навіть якщо прийняти до уваги надану відповідачкою довідку, то премії, виплачені у 2006-2007 роках вже не є особистими коштами відповідачки, так як в цей період вона вже перебувала у шлюбі з позивачем. 
У «довідці» зазначено, що премія виплачується за підсумками року/місяцю, вказано роки, а не місяці, отже, така премія «виплачувалась» за підсумками року в кінці року, а з 01 жовтня 2006 року сторони вже проживали однією сім`єю. Натомість, відповідачка вказує, що необхідні кошти вона вже «накопичила» до 01 жовтня 2006 року. Разом з цим, з довідки не вбачається, що премія за підсумками року була виплачена до жовтня поточного року. Жодного підтвердження, що премії, які начебто були отримані відповідачкою за 2001-2007 роки, були спрямовані на здійснення оплати двома платежами 02 та 20 листопада 2006 року. 
Щодо земельної ділянки то відповідачем не доведено що повернуті їй кошти вона витратила саме на придбання земельної ділянки.
Відповідачка наголошує на тому, що позивач надав свою нотаріально посвідчену згоду на укладання Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 квітня 2010 року. Однак, в даному випадку діє принцип спільності майна під час шлюбу і будь-який договір, укладений одним з подружжя не робить автоматично власником лише одного з подружжя. 
За змістом укладеного Договору від 29 квітня 2010 року не вбачається, що він був укладений в особистих інтересах відповідачки, за її особисті кошти. Навпаки, той факт, що земельна ділянка була придбана в інтересах сім`ї, може свідчити, що позивач в подальшому фактично займався її утриманням. Так, на його ім`я була оформлена Членська книжка садовода та він вносив щорічні внески та інші платежі, що відображено у вказаній книжці. (т. 2 а.с. 150-158).
16 грудня 2025 року представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив в яких остання зазначила, що відповідач працювала у ТОВ «Агрокосм» до кінця 2008 року, потім пішла у декретну відпустку у 2009 році. Премію в товаристві вона отримала готівкою, чому премія не була відображена в податковій звітності питання до роботодавця (т. 2 а.с. 178-179). 
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 11 листопада 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (т. 1 а.с. 33).
Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу обліку та моніторингу інформації ГУДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (т. 1 а.с.34).
14 листопада 2019 року надійшла відповідь про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (т. 1 а.с. 35).
Ухвалою судді від 14 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків (т. 1 а.с. 36-37).
Після усунення позивачем виявлених судом недоліків 18 листопада 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна (т. 1 а.с. 41-42).
Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову (т. 1 а.с. 5-6), яка ухвалою судді від 18 листопада 2019 року була задоволена (т. 1 а.с. 43-45).
05 лютого 2020 року представником відповідача подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову (т. 1 а.с. 84-86), яке ухвалою суду від 07 лютого 2020 року залишено без задоволення (т. 1 а.с .88-89)
14 лютого 2020 року представником позивача подано клопотання про призначення експертизи (т. 1 а.с. 95-97), яке ухвалою суду від 17 лютого 2020 року було задоволено (т. 1 а.с. 98- 99). 
02 квітня 2020 року на адресу суду надійшов висновок почеркознавчої експертизи (т. 1 а.с. 111-123).
13 листопада 2020 року ухвалою судді поновлено провадження у справі (т. 1 а.с.124).
18 березня 2021 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог (т. 1 а.с. 140-164), а 17 травня 2021 року про її відкликання (т. 1 а.с. 172 ).
Ухвалою суду від 18 травня 2021 року уточнену позовну заяву було залишено без розгляду (т. 1 а.с. 177).
17 серпня 2021 року представником відповідача подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та скасування заходів забезпечення позову (т. 1 а.с. 187).
Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року позовну заяву було залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та скасовано заходи забезпечення позову (т. 1 а.с. 189-191).
16 листопада 2021 року постановою Дніпровського апеляційного суду ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 1а.с. 240-243).
24 січня 2022 року представником позивача подано клопотання про об`єднання в одне провадження зі справою про встановлення факту проживання однією сім`ю (т. 1 а.с. 248-250), згодом в судовому засіданні 06 вересня 2022 року просила залишити його без розгляду. 06 вересня 2022 року в судовому засіданні клопотання представника позивача про об`єднання справ в одне провадження було залишено без розгляду ( т. 2 а.с. 34).
В вересні 2022 року представником позивача подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 201/7923/21 про встановлення факту проживання однією сім`єю (т. 2 а.с .31-32), яке ухвалою суду від 06 вересня 2022 року було задоволено провадження у справі зупинено (т. 2 а.с. 36-37). 
29 квітня 2024 року ухвалою судді поновлено провадження у справі (т. 2 а.с. 40).
26 червня 2025 року представником позивача подано заяву про зміну підстав позову (т. 2 а.с. 89-100).
Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. (т. 2 ас. 182-183).
В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Пояснивши, що рішенням суду було встановлено факт проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 жовтня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Майно яке позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю, а саме: квартира, земельна ділянка та автомобіль є спільним майном подружжя. Саме на відповідача покладено обов`язок з доведення що спірне майно було придбане за її особисті кошти, натомість відповідачем не доведено що спірне майно було придбане за її особисті кошти.
Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині визнання спільною сумісною власністю земельної ділянки та квартири, оскільки земельну ділянку вона придбала за кошти які їй повернув брат, а квартиру вона придбала за власні накопичення, оскільки перед придбанням квартири десять років працювала у великій компанії та отримувала гарну заробітну плату та премії. Автомобіль було придбано за спільні кошти.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та наполягала що вказане майно є особистою власністю відповідача, що підтверджено доказами які вони надали суду.
Фактичні обставини встановленні судом 
15 грудня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_7 (т. 1 а.с.10).
Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_8 ( т. 1 а.с.11).
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 09 червня 2020 року рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська справа № 201/6446/19 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 грудня 2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1231 розірвано. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2023 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 01 жовтня 2006 року по 14 грудня 2007 року, до моменту реєстрації шлюбу. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2023 року залишено без змін (т. 2 а.с. 102-107). 
Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій – без змін (т. 2 а.с. 108-120).
16 квітня 2015 року придбано автомобіль марки HONDA, моделі CR-V, рік випуску 2007, колір чорний, тип: загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , право власності на який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , 16.05.2015 року зареєстроване Центром ДАІ 1201 за дружиною ОСОБА_2  (т. 1 а.с. 14).
Орієнтована ринкова вартість автомобіля, виходячи із загальнодоступних даних про вартість рухомого майна (офіційний сайт «ОЛХ», «АВТО РИА») становить 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (24.50 грн. за 1 долар США) на момент складення заяви становить 343 000,00 грн (т. 1 а.с. 15-21)
Відповідно до договору купівлі – продажу земельної ділянки від 29 квітня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В.М., зареєстровано в реєстрі за № 2019 ОСОБА_6 продала, а  ОСОБА_2 придбала земельну ділянку  АДРЕСА_2 , передану відчужувачеві для ведення садівництва Вказаний договір посвідчено 29 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2019 (т.1 т. 22-24). 
Відчужувана земельна ділянка належала Продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (бланк ЯЖ №392456), виданого 11 грудня 2009 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №2523-Р від 01 червня 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за №010912006558 та зареєстрованого в державному земельному кадастрі за №1221486400:01:037:0131 (т. 1 а.с. 23).
На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 квітня 2010 року на Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку (бланк ЯЖ №392456), виданого 11 грудня 2009 року було зроблено відповідну відмітку про відчуження земельної ділянки і перехід щодо неї права власності до ОСОБА_2 . (т. 1 а.с. 23).
Орієнтована ринкова вартість вказаної земельної ділянки становить 3 500 (три тисячі п`ятсот) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (24.50 грн. за 1 долар США) на момент складення заяви становить 85 750,00 грн
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28 липня 2009 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру першої черги житлового комплексу (секції 1,2,3), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м. (т. 1 а.с. 27-28) 
Орієнтована ринкова вартість квартири, виходячи із загальнодоступних даних про вартість нерухомого майна (офіційний сайт «ОЛХ», «ДОМ РИА») становить 100 000 (сто тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (24.50 грн. за 1 долар США) на момент складення заяви становить 2 450 000,00 грн. (т. 1 а.с. 29-32).
Відповідачем на підтвердження придбання нею земельної ділянки надано розписку від 01 березня 2010 року про повернення їй ОСОБА_7 коштів в розмірі 15 000 гривен, які вона йому позичила 18 травня 2006 року (т. 1 а.с. 68 -69). 
Позивачем на підтвердження того що спірна земельна ділянка є їх спільною сумісною власністю надано копію членської книги садовода ділянка № НОМЕР_5 від 29 квітня 2010 року виписаної на ім`я ОСОБА_4 , відповідно до якої на протязі 2010 – 2020 рік сплачувалися членські внески (т 2 а.с. 170-173).
На підтвердження придбання квартири відповідачем надано Договір № кв 636/06 купівлі – продажу цінних бумаг від 02 листопада 2006 року укладеного між ТОВ «Компанія по управлінню активами» та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 70-71).
02 листопада 2006 року між ТОВ «Фінансово – будівельним центром «Созідателем» та ОСОБА_2 було укладено Договір № Ш1-9-35 про бронювання квартири (т .1 а.с. 72-75).
Відповідно до довідки генерального директора ТОВ «Компанії з управління активами – Адміністратор пенсійних фондів «Укрсоц – Капітал, яке діє від свого імені та в інтересах Пайового венчурного інвестиційного фонду недиверсифікованого виду закритого типу «ДніпроБуд» повідомляє ОСОБА_2 про те що нею було сплачено кошти відповідно до договору від 02 листопада 2006 року в повному обсязі (т.1 а.с. 76).
Відповідачем на підтвердження придбання нею квартири за власні кошти надано довідку № 05/03/13-2 від 05 березня 2013 року в тім що ОСОБА_2 дійсно працювала у період з 2000 по 2009 роки на посаді трейдер – аналітик відділу ЗЄУ та отримала дохід у розмір 420 000 грн. (т. 2 а.с. 136).
На підтвердження своїх доходів відповідачем надано форму ОК-5 з Пенсійного фонду України (т. 2 а.с. 137- 141).
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.
Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
У статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, придбане нею чи ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.
Звертаючись до суду позивач просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: транспортний засіб HONDA, моделі CR-V, державний номер НОМЕР_4 , придбаний 16 квітня 2015 року; земельну ділянку № НОМЕР_5 , що знаходиться: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Новомиколаївська сільська рада, обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Зелений гай» придбану 29 квітня 2010 року та квартиру першої черги житлового комплексу (секції 1,2,3), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м., придбаної 28 липня 2009 року.
Так 15 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, окрім того рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2023 року встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 01 жовтня 2006 року по 14 грудня 2007 року, до моменту реєстрації шлюбу. 
Отже майно яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя було придбано в період їх сумісного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації та в період зареєстрованого шлюбу.
Факт придбання транспортного засобу за спільні кошти подружжя відповідачем не оскаржується та визнається, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доведенню не підлягають.
Стосовно придбання земельної ділянки та квартири відповідач наполягала що вказане майно було придбано за її особисті кошти.
Аналіз ст.ст. 60, 71 СК дозволяє зробити висновок про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Постанова ВС КЦС від 09 серпня 2023 року у справі № 175/1025/20 (провадження № 61-814св23).
Тобто той з подружжя який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.
Так, відповідачем на підтвердження придбання за власні кошти земельної ділянки надано суду розписку від 01 березня 2010 року про повернення їй ОСОБА_7 коштів в розмірі 15 000 гривен, які вона йому позичила 18 травня 2006 року, котрі ОСОБА_2 нібито витратила на придбання спірної земельної ділянки, проте доказів що саме ці кошти було витрачено на придбання земельної ділянки відповідачем не надано. Окрім того суд зауважує, що відповідно до розписки кошти було повернуто 01 березня 2010 року, а земельну ділянку придбано майже через місяць.
Також згідно висновку експертизи проведеної на виконання ухвали суду на питання: Чи відповідає давність складання розписки, яка датована 01 березня 2010 року, вказаній на ній даті? Чи могла бути створена розписка пізніше 01 березня 2006 року, якщо так, то коли саме? Чи піддавався папір на якому написана розписка від 18 травня 2006 року та від 01 березня 2010 року сторонньому впливу (штучному старінню надано відповідь , що у зв`язку з наявністю перетинів штрихів рукописних записів та підписів із барвною речовиною розлінованих клітинок , встановити час виконання досліджуваних рукописних записів та підписів у розписках від 18 травня 2006 року та від 01 березня 2010 року не вдається можливим.
Відтак, твердження відповідача щодо придбання спірної земельної ділянки за власні кошти не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Стосовно придбання спірної квартири суд зазначає наступне.
На підтвердження придбання квартири за власні кошти відповідач надає довідку № 05/03/13-2 від 05 березня 2013 року про те що в період з 2000 по 2009 роки вона працювала на посаді трейдер -аналітик відділу ЗЕД в ТОВ «Агрокосм» та її дохід за рахунок виплачених премій становить 420 000 грн., дана довідка підписана директором Семеницькою Н.Є. Проте в формі ОК -5 Пенсійного фонду України, наданої самою відповідачкою вказана сума не відображена. Окрім того відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців та громадських формувань з 05 березня 2013 року керівником ТОВ «Агрокосм» є ОСОБА_9 , а не Семеницька Н.Є., яка підписала довідку. 
Враховуючи вищенаведене суд вважає дану довідку не належним доказом, інших належних доказів на підтвердження придбання квартир відповідачкою за власні кошти суду надано не було.
Всі заперечення відповідача зводяться до не згоди з рішенням суду про встановлення факту сумісного проживання її з позивачем як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 01 жовтня 2006 року по 14 грудня 2007 року, яке набрало чинності та судами вищих інстанцій залишено без змін. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження придбання квартири та земельної ділянки за власні кошти стороною відповідача суду надано не було.
Згідно з усталеною судовою практикою щодо застосування частини п`ятої статті 71, статті 365 ЦК України суд визнає ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності, якщо один із подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій.
Верховний Суд звертає увагу, що визнання права на половину частини спірного майна (визнання права на ідеальну частку у майні без його виділу в натурі) є поділом майна подружжя у розумінні частини першої статті 71 СК України, а тому суд може визнати право на частку у спільному майні подружжя за вказаних вище умов.
З урахуванням викладеного, оскільки сторони не дійшли згоди щодо отримання грошової компенсації та внесення грошової суми на депозитний рахунок відносно неподільної речі наявні підстави для визнання права власності на 1/2 частину вказаного майна без його реального поділу, залишивши автомобіль у спільній частковій власності подружжя.
Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 362/6124/15-ц в частині поділу автомобіля між подружжям.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись законодавством України, діючим на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для поділу спільного майна подружжя у спосіб визначений позивачем, оскільки судом встановлено, що спірне рухоме та нерухоме майно було придбано сторонами спірних правовідносин за час шлюбу та за час проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, тому є їхньою спільною сумісною власністю. З огляду на вимогу позивача про поділ майна, об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, що є безумовним правом позивача як співвласника цього майна, такий поділ суд визнає правомірним та допустимим з урахуванням презумпції рівності часток, якій відповідають заявлені вимоги позивача в розрізі даного спору.
З урахуванням наведених у позовній заяві обставин, наданих доказів та досліджених обставин, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").
Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 9 605 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 76-78, 81, 141, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) наступне майно:
- автомобіль марки HONDA, моделі CR-V, рік випуску 2007, колір чорний, тип: загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ;
- земельна ділянка № НОМЕР_5  (двадцять один), площею 0,0700 га, що знаходиться: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Новомиколаївська сільська рада, обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Зелений гай»;
- квартира, першої черги житлового комплексу (секції 1,2,3), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м.
В порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_4  (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину майна:
- автомобіль марки HONDA, моделі CR-V, рік випуску 2007, колір чорний, загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ;
- земельна ділянка № НОМЕР_5 (двадцять один), площею 0,0700 га, що знаходиться: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Новомиколаївська сільська рада, обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Зелений гай»;
- квартира, першої черги житлового комплексу (секції 1,2,3), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 9 605 грн. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 18 травня 2026 року 

Суддя        С.О. Демидова