ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/6703/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А., 
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 (головуючий - Сибіга О. М, судді: Гончаров С. А., Кравчук Г. А.), рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 і додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2025 (суддя Ягічева Н. І.) у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕ.ТЕК" 
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення коштів у розмірі 11 568 014, 78 грн. 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Узагальнений зміст і обґрунтування позовних вимог 
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕ.ТЕК" (далі - Позивач, ТОВ "ЗЕ.ТЕК") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Відповідач, ПрАТ "НЕК "Укренерго"), в якому (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) просило стягнути з Відповідача 14 383 025, 87 грн, з яких: основного боргу - 13 342 301, 21 грн, інфляційних втрат - 829 256, 84 грн та 3% річних - 211 467, 82 грн.
2. Позовні вимоги узагальнено обґрунтовувало неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором врегулювання небалансів електричної енергії № 2279-01024 від 23.05.2022.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
3. Розглядаючи заявлений позов, господарський суд першої інстанції встановив, а господарський суд апеляційної інстанції перевірив, що 23.05.2022 ТОВ "ЗЕ.ТЕК" і ПрАТ "НЕК "Укренерго" уклали договір про врегулювання небалансів № 2279-01024 шляхом подання Позивачем і акцептування Відповідачем заяви-приєднання до договору про врегулювання небалансів (далі - Договір). 
4. На підставі Договору ТОВ "ЗЕ.ТЕК" стало учасником ринку електричної енергії та стороною відповідальною за баланс (далі - СВБ), у розумінні Правил ринку та Закону України "Про ринок електричної енергії", а ПрАТ "НЕК "Укренерго" - оператором системи передач (далі - ОСП), тобто юридичною особою, відповідальною за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії) та адміністратором розрахунків (далі - АР), тобто юридичною особою, що забезпечує організацію проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг.
5. Відповідно до п. 1.5. Договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.
6. Згідно з п. 2.1. Договору вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії.
7. Відповідно до пп. 3 п. 3.3. Договору ОСП зобов`язаний проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.
8. За змістом пп. 6 п. 3.4. Договору СВБ має право отримувати плату за електричну енергію, продану ОСП за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії та за результатом інших платежів, передбачених Правилами ринку.
9. Згідно з п. 5.1. Договору формування ОСП декадних звітів СВБ, місячних звітів СВБ, позапланових звітів СВБ, звітів про коригування, забезпечення СВБ коштів на рахунку ескроу СВБ відповідно до них, формування актів та списання ОСП коштів з рахунків ескроу СВБ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ОСП здійснюються відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку та цим договором.
10. Відповідно до п. 5.9. Договору ОСП формує та направляє акт купівлі-продажу до СВБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. Підписання акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом)), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та розміщений у мережі Інтернет за посиланням: https://online/ua.energy/, або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою акта (у разі неможливості підпису в електронній формі).
11. На виконання умов Договору, Правил ринку та Правил врегулювання Відповідач сформував в Системі управління ринком місячні та звіти коригування, згідно з якими заборгованість ПрАТ "НЕК "Укренерго" перед ТОВ "ЗЕ.ТЕК" становить: (1) 24.10.2024 за серпень 2024 (звіт про коригування) - 2 815 011, 10 грн (строк оплати до 30.10.2024); (2) 27.11.2024 за вересень 2024 (звіт про коригування) - 270 023, 89 грн (строк оплати до 03.12.2024); (3) 11.12.2024 направлено повідомлення про формування місячного звіту за листопад 2024 - 10 515 953,88 грн (строк оплати до 15.12.2024); (4) 25.02.2025 за грудень 2024 (звіт про коригування) - 441 260,40 грн (строк оплати до 03.03.2025). Всього на загальну суму 13 379 590, 02 грн.
12. Факт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів у період з серпня 2024 року по грудень 2024 року підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії та актами коригування, які підписані Відповідачем за допомогою КЕП, а саме: (1) акт коригування № СВБ_К_03_2024_08_2279 від 24.10.2024 за серпень 2024, відповідно до якого ОСП зобов`язаний сплатити СВБ 2 815 011,09 грн; (2) акт коригування № СВБ_К_04_2024_08_2279 від 27.03.2025 за серпень 2024, відповідно до якого заборгованість ОСП за серпень збільшена на 803,37 грн; (3) акт коригування № СВБ_К_03_2024_09_2279 від 27.11.2024 за вересень 2024, відповідно до якого ОСП зобов`язаний сплатити СВБ 270 023, 90 грн; (4) акт коригування № СВБ_К_04_2024_09_2279 від 24.04.2024 за вересень 2024, відповідно до якого заборгованість ОСП за серпень зменшена на - 33 993, 14 грн; (5) акт купівлі-продажу ЕЕ для врегулювання небалансів № СВБ_02_2024_11_2279 від 30.11.2024 за листопад 2024, відповідно до якого ОСП зобов`язаний сплатити СВБ 10 515 953, 88 грн.; (6) акт коригування № СВБ_К_03_2024_11_2279 від 27.01.2025 за листопад 2024, відповідно до якого заборгованість ОСП за листопад зменшена на - 623 469, 48 грн; (7) акт коригування № СВБ_К_03_2024_12_2279 від 25.02.2025 за грудень 2024, відповідно до якого ОСП зобов`язаний сплатити СВБ 441 260, 40 грн.
13. Після звернення ТОВ "ЗЕ.ТЕК" до суду з позовом у цій справі між сторонами складено та підписано акт коригування № СВБ_К_05_2024_11_2279 від 23.06.2025 за листопад 2024, відповідно до якого заборгованість ОСП за листопад зменшена на 43 288, 81 грн. 
14. Також Відповідач частко розрахувався й за електричну енергію для врегулювання небалансів, що підтверджується платіжними інструкціями: від 15.08.2025 на суму 2 815 011, 09 грн, від 18.08.2025 на суму 803, 37 грн, від 17.09.2025 на суму 236 030, 76 грн.
Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій
15. Враховуючи наведені обставини, Господарський суд міста Києва рішенням від 14.10.2025 закрив провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 3 095 134, 02 грн, а в іншій частині позовні вимоги задовольнив. Стягнув з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ "ЗЕ.ТЕК" 10 290 455, 99 грн основної заборгованості, 829 256, 84 грн інфляційних втрат та 211 467, 82 грн 3% річних. 
16. В обґрунтування прийнятого рішення господарський суд першої інстанції зазначив, що Відповідач, який на ринку електричної енергії виконує функціональні ролі ОСП та АР, відповідно до своїх зобов`язань за Договором повинен оплачувати електричну енергію, придбану у Позивача за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії, відповідно до звітів, актів та актів коригування, складених АР. Така оплата здійснюється з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку на четвертий робочий день із дня надсилання повідомлення про формування звіту СВБ на електронну пошту Позивача. Втім, у спірних правовідносинах ПрАТ "НЕК "Укренерго" не було в зазначений термін виконано власні грошові зобов`язання, у зв`язку з чим заявлені ТОВ "ЗЕ.ТЕК" позовні вимоги про стягнення основної заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Водночас, оскільки у даному випадку Відповідач допустив прострочення грошового зобов`язання підставними є й вимоги Позивача про стягнення з боржника 3 % річних та інфляційних втрат. 
17.  23.10.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив додаткове рішення, яким частково задовольнив заяву ТОВ "ЗЕ.ТЕК" про ухвалення додаткового рішення, стягнувши з ПрАТ "НЕК "Укренерго" 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
18. За наслідками здійснення апеляційного провадження у цій справі Північний апеляційний господарський суд ухвалив дві постанови від 12.03.2026, якими відмовив у задоволенні апеляційних скарг Відповідача та залишив без змін рішення і додаткове рішення господарського суду першої інстанції. 
Касаційна скарга
19. Не погодившись із судовими рішеннями, ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить рішення і постанову судів попередніх інстанцій по суті спору в частині задоволення позовних вимог про стягнення 829 256, 84 грн - інфляційних втрат та 211 467, 82 грн - 3 % річних скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у позові. Також просить скасувати постанову і додаткове рішення судів попередніх інстанцій щодо судових витрат, відмовивши у задоволенні відповідної заяви щодо ухвалення додаткового рішення повністю. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги
20. Підставами касаційного оскарження ухвалених судами попередніх інстанцій рішень скаржник визначив положення пунктів 1 і 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
21. Обґрунтовуючи означені підстави стверджує про те, що: 
- суди попередніх інстанцій неправильно застосовували приписи частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та не врахували висновків Верховного Суду щодо правильного застосування наведеної норми у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, від 03.04.2024 у справі № 910/4170/23, від 11.12.2024 у справі № 914/2587/21, від 13.08.2025 у справі № 910/11038/24 стосовно необхідності заокруглювання сукупного індексу інфляції до десяткового числа після коми; 
- суди попередніх інстанцій порушили положення статей 79, 86, частини п`ятої статті 236 ГПК України та ухвалили оскаржені рішення всупереч висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 10.09.2024 у справі № 910/11334/23, від 03.07.2024 у справі № 910/7722/23, від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 02.12.2020 у справі № 910/14341/18, від 02.10.2020 у справі № 911/19/19, від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15, від 11.02.2021 у справі № 910/18996/16, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20, стосовно обов`язку суду з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, здійснювати оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі неправильності розрахунку самостійно визначати суми нарахувань, які підлягають стягненню;
- суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази; не з`ясували, що прострочення оплати сум за небаланси електричної енергії за результатами коригування починається з наступного після четвертого робочого дня з дня виставлення акта коригування;
- при розгляді заяви Позивача про ухвалення додаткового рішення суди попередніх інстанцій не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 927/26/18, від 10.03.2025 у справі № 947/6748/20, від 24.04.2025 у справі № 906/145/24, згідно з якими у разі не заявлення стороною до закінчення судових дебатів про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат після ухвалення судового рішення, то суд не має підстав для розподілу здійснених стороною витрат на професійну правничу допомогу; ПрАТ "НЕК "Укренерго" вказує на те, що ТОВ "ЗЕ.ТЕК" ні в усній, ні в письмовій формі не заявило до закінчення судових дебатів про надання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Узагальнені доводи інших учасників справи 
22. ТОВ "ЗЕ.ТЕК" надіслало відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скаржника, вважаючи їх формальними та безпідставними. Наполягає на тому, що оскаржені рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими. У зв`язку з цим, Позивач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржені рішення залишити без змін. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів попередніх інстанцій
23. Касаційне провадження у цій справі Верховний Суд відкрив з підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, про що 28.04.2026 постановив відповідну ухвалу. 
24. Згідно з частинами першою - другою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
25. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
26. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників Позивача (Лєщинський К. Д.) і Відповідача (Салівон В. І.), дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. 
27. Відповідно до приписів частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
28. Частиною п`ятою статті 236 ГПК України також передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
29. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.03.2024 у справі № 191/4364/21 вказала, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.
30. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2020 у справі № 905/21/19, аналізуючи, зокрема, приписи частини другої статті 625 ЦК України, статей 1, 2, 3 Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", пунктів 1, 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007 суд касаційної інстанції вказав про те, що при розрахунку інфляційних втрат, у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми вже згаданих Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення і Методики розрахунку базового індексу споживчих цін. 
31. Верховний Суд виснував, що:
"Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078). 
Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення. 
Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається "послідовність, утворена за певною закономірністю".
У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, "і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:
"Х" * "і-1" - 100 грн = "ЗБ",
де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).
А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, і від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося). 
У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%. 
Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду. 
Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.
Отже, при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від суми основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці)".
32. У вказаній постанові суд касаційної інстанції також окремо відмітив, що не погоджується з правильністю визначення судами попередніх інстанцій величини приросту індексу споживчих цін (сукупного індексу інфляції), який має заокруглюватися до десяткового числа після коми.
33. Означене (щодо порядку округлення величини приросту індексу споживчих цін до десяткового числа після коми) цілковито узгоджується й з висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, від 03.04.2024 у справі № 910/4170/23 та від 11.12.2024 у справі № 914/2587/21, які скаржник цитує у тексті поданої касаційної скарги.
34. Колегія суддів також зауважує, що у постанові від 01.04.2025 у справі № 910/9201/23 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив таке: 
"Аналіз постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 в контексті застосування частини другої статті 625 ЦК України засвідчив наступне:
(1) величина приросту індексу споживчих цін має заокруглюватися до десяткового числа після коми;
(2) при обчисленні інфляційних збитків за наступний період до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період". 
35. З наведеного слідує, що Верховний Суд у постанові від 01.04.2025 у справі № 910/9201/23 виснував про те, що висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 в контексті застосування частини другої статті 625 ЦК України (який безумовно є висновком Верховного Суду у розумінні статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України) включає в себе й тлумачення процедури визначення величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми.
36. У постанові ж від 13.08.2025 у справі № 910/11038/24 Верховний Суд підсумував, що "надане судом касаційної інстанції у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 тлумачення правил обрахунку інфляційних втрат, зокрема й порядку округлення величини приросту індексу споживчих цін є частиною правового висновку Верховного Суду щодо правильного застосовування частини другої статті 625 ЦК України, який в силу положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України мав бути врахований судами попередніх інстанцій у цій справі". 
37. В свою чергу у постанові від 23.05.2023 у справі № 910/10442/21 Верховний Суд вказав, що "ураховуючи вимоги статей 79, 86 ГПК України, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем)". (Подібний за змістом висновок міститься також у постановах, на які скаржник посилається у тексті касаційної скарги в частині дотримання судами положень статей 79, 86, частини п`ятої статті 236 ГПК).
38. При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до частин першої, другої статті 86 та частини четвертої статті 269 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
39. Водночас з оскарженої постанови суду попередньої інстанції вбачається, що в порушення наведених норм процесуального права апеляційний господарський суд не перевірив здійснене господарським судом першої інстанції застосування припису частини другої статті 625 ЦК України при оцінці проведеного Позивачем розрахунку позовних вимог в частині інфляційних нарахувань, а лише формально обмежився вказівкою про свою згоду з тим, що такий розрахунок є арифметично правильним, цілковито лишивши без уваги той факт, що у рішенні місцевого суду відсутні обґрунтування щодо такої оцінки з урахуванням, зокрема, неодноразово згаданого вище правового висновку Верховного Суду (щодо порядку округлення величини приросту індексу споживчих цін). 
40. Виходячи з цих міркувань, колегія суддів суду касаційної інстанції висновок апеляційного господарського суду в частині стягнення з Відповідача усієї суми заявлених інфляційних втрат вважає передчасним та з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції (стаття 300 ГПК України) доходить висновку про необхідність нового апеляційного розгляду даної справи щодо цієї частини позовних вимог. 
41. Враховуючи наведене, заявлені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, визначені у пунктах 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, знаходять своє підтвердження у межах здійснення касаційного провадження у цій справі щодо перегляду постанови суду апеляційної інстанції по суті спору в частині заявлених до стягнення інфляційних втрат.
42. При цьому, доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази; не з`ясували, що прострочення оплати сум за небаланси електричної енергії за результатами коригування починається з наступного після четвертого робочого дня з дня виставлення акта коригування Верховний Суд не розглядає, адже такі аргументи вказаними підставами касаційного оскарження не охоплюються. У жодній із постанов Верховного Суду, про неврахування висновків у яких стверджує скаржник, суд касаційної інстанції не висновував щодо правильності застосування відповідних приписів Додатку 10 "Правил коригування" до Правил ринку, а відтак наведені скаржником аргументи в межі даного касаційного перегляду не входять. 
43. Поряд з цим, у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 927/26/18 виснувано таке:
"Відповідно до пункту 3 частини першої, частини другої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Згідно з вимогами частини першої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини другої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу.
За положенням частини першої статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Абзацом першим частини другої статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Поряд з цим згідно з вимогами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений".
44. У постанові Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 906/145/24 виснувано таке: 
"право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів у справі та повідомити про надання відповідних доказів у визначені ГПК України строки; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат з дотриманням вимог частини восьмої статті 129, статті 221 ГПК України.
У додатковій постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.
Згідно зі стало та послідовною позицією Верховного Суду певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).
Звернення з такою заявою по своїй суті не є тотожним попередньому визначенню учасником справи суми судових витрат на професійну правничу допомогу, а також заяві про надання доказів понесених судових витрат в порядку приписів частини восьмої статті 129 ГПК України. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.05.2024 зі справи № 910/5316/21".
45. Як вже зазначалося, у поданій касаційній скарзі ПАТ "НЕК "Укренерго" стверджує про те, що ТОВ "ЗЕ.ТЕК" ні в усній, ні в письмовій формі не заявило до закінчення судових дебатів про надання доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тобто встановленого процесуальним законом алгоритму не дотрималося, внаслідок чого у задоволенні його заяви про відшкодування судових витрат суду належало відмовити. 
46. В той же час, як слідує з оскарженої постанови суду попередньої інстанції, реагуючи на аналогічні доводи апеляційної скарги Відповідача на додаткове рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції встановив факт того, що до закінчення судових дебатів Позивач зробив усну заяву, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази понесених витрат на професійну правничу допомогу. 
47. Колегія суддів у цій частині виходить з того, що суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16). 
48. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. постанови Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, від 17.09.2020 у справі № 908/1795/19).
49. Враховуючи наведене, заявлені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, визначені у пунктах 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, своє підтвердження у межах здійснення касаційного провадження у цій справі щодо перегляду постанови суду апеляційної інстанції, якою переглянуто додаткове рішення місцевого господарського суду, не знаходять. Звідси касаційну скаргу у цій частині Верховний Суд визнає необґрунтованою та безпідставною. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
50. Пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
51. Згідно із частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
52. Враховуючи наведені міркування, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування постанови апеляційного суду по суті спору в частині стягнення з Відповідача інфляційних втрат та передачу цієї справи у вказаній частині на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. В іншій частині оскаржені постанови суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін. 
53. Під час нового розгляду справи господарському суду апеляційної інстанції слід взяти до уваги наведене в цій постанові, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо дослідити наявні у справі докази і, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством, ухвалити відповідне рішення.
За таких обставин, керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 310, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково. 
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026, якою переглянуто рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі № 910/6703/25 в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат скасувати та у цій частині направити дану справу на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції. 
В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 і рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі № 910/6703/25 залишити без змін.
3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026, якою переглянуто додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2025 у справі № 910/6703/25 залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І. С.

Судді Берднік І. С.

Зуєв В. А.