П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16955/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович 
Суддя-доповідач - Смілянець Е. С. 
18 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправними та скасування постанов, 
В С Т А Н О В И В :
08.12.2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправними та скасування постанов.
Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 29.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправними та скасування постанов разом з доданими до неї матеріалами повернув заявнику.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Виходячи з приписів ст. 312 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи встановлено, що Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою суду 15.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, із наданням відповідних доказів поважності причин пропуску такого строку.
22.12.2025 року позивач подала заяву про поновлення строків звернення.
Обґрунтовуючи наявність причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначила, що протиправні дії Департаменту патрульної поліції щодо передчасного звернення до органів державної виконавчої служби (до закінчення розгляду справи про оскарження постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності) потягли за собою негативні наслідки, такі як відкриття відносно неї виконавчого провадження №78429775 та подальшого винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов.
Позивач вважає, що фактичне стягнення коштів 27.11.2025 стало моментом, коли її права були порушені, оскільки повернути постанову про накладення штрафу без виконання вже не було можливості. Також, позивач підкреслює, що до цього моменту звернення до суду не мало сенсу, адже стягувач міг би повернути постанову у разі задоволення позову або позивач могла б добровільно сплатити штраф, якщо б у позові було відмовлено. Таким чином, саме проведене стягнення та дії відповідачів створили реальну необхідність для судового захисту її прав і спричинили негативні наслідки.
З огляду на викладене, позивач просить суд визнати причини пропуску строку звернення поважними та поновити строк звернення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.
Нормами статті 122 КАС України передбачено диференційований підхід до регулювання тривалості строків звернення до адміністративного суду в залежності від статусу позивача та від категорії публічно - правового спору.
Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Слід також зазначити, що статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Згідно з пунктом 1 частини 2 вказаної статті позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Відтак, для звернення до суду із позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, крім оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій, статтею 287 КАС України визначено спеціальний строк, що становить 10 днів, та обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом першої інстанції із змісту прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд, зокрема:
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2025у, винесену старшим державним виконавцем Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Скрипник О.В.;
- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 24.06.2025, винесену старшим державним виконавцем Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Скрипник О.В.;
- скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 24.06.2025, винесену старшим державним виконавцем Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Скрипник О.В.;
- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 24.06.2025, винесену старшим державним виконавцем Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Скрипник О.В.
Разом з тим, ОСОБА_1 , отримала постанови державного виконавця Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Скрипник О.В. 23.07.2025.
В той же час, адміністративний позов позивачем подано до суду лише 07.12.2025, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України.
Представник позивача зазначає, що позовна вимога щодо передчасного надсилання Департаментом патрульної поліції постанови про накладення адміністративного стягнення до органів державної виконавчої служби є основною, а інші позовні вимоги пред`явлені до органу виконавчої служби є похідними, оскільки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зупиняє можливість її пред`явлення до примусового виконання.
Як вірно зазначає суд першої інстанції, саме постанови державного виконавця є тими індивідуальними актами, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення прав та обов`язків сторін у виконавчому провадженні та які породжують безпосередні правові наслідки для позивача.
За наведених обставин звернення позивача з окремою позовною вимогою до Департаменту патрульної поліції фактично спрямоване на обхід спеціального процесуального порядку та скорочених строків судового оскарження, встановлених статтею 287 КАС України для рішень і дій органів державної виконавчої служби, шляхом формального поділу позовних вимог на "основні" та "похідні".
Такий підхід призводить до необґрунтованого розширення меж судового контролю, порушує принцип правової визначеності та не узгоджується із завданням адміністративного судочинства щодо забезпечення своєчасного, ефективного та передбачуваного судового захисту.
Наведені позивачем обставини щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, подання заяви про забезпечення позову, а також подальшого фактичного стягнення коштів у межах виконавчого провадження не спростовують встановленого судом факту пропуску спеціального строку звернення до адміністративного суду, визначеного статтею 287 КАС України.
Тобто, право на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця виникає з моменту прийняття відповідного рішення або з дня, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про його існування, а не з моменту настання фактичних наслідків його виконання. Факт подальшого примусового стягнення коштів не створює нового строку звернення до суду та не впливає на перебіг уже встановленого законом процесуального строку.
При цьому, подання позивачем заяви про забезпечення позову, як і тривалість її розгляду судом, не позбавляли позивача можливості одночасно та своєчасно реалізувати своє право на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження постанов державного виконавця у порядку та строки, визначені статтею 287 КАС України.
Крім того, звернення до Солом`янського районного суду м.Києва з позовною заявою про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передувало винесенню оскаржуваних постанов державного виконавця, що додатково свідчить про існування підстав, з якими позивач пов`язує обґрунтованість так званих "похідних" вимог, станом на час їх (постанови державного виконавця) прийняття.
А відтак, перебіг обчислення строку звернення до суду в даній справі слід обраховувати саме з часу обізнаності позивача з існуванням постанов державного виконавця.
Як вірно зазначає суд першої інстанції, наведені позивачем доводи не свідчать про наявність об`єктивних, непереборних та незалежних від її волі причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, а тому не можуть бути підставою для його поновлення.
З огляду на вищезазначене, а також враховуючи те, що позивачем не надано доказів наявності поважних причин, які б унеможливлювали звернення до суду у визначений строк, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що заява про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованою, а підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються неповажними.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.