Дата документу 09.06.2026 Справа № 317/5762/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №317/5762/24  Головуючий у 1-й інстанції: Ачкасов О. М.
Провадження № 22-ц/807/1288/26  Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
09 червня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Кухаря С.В., Онищенка Е.А.,  Волчанової І.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 07 квітня 2026 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, - 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2025 року у справі №317/5762/24 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: усунуті перешкоди, створені Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» ОСОБА_1 у володінні та користуванні земельною ділянкою з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» невідкладно передати ОСОБА_1 земельну ділянку з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Зазначене судове рішення набрало законної сили 11.09.2025 року.

На виконання рішення суду від 01.08.2025 року, 07.10.2025 року Запорізьким районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист №317/5762/24.

На підставі виконавчого листа 10.10.2025 року державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябовол І.В. було відкрито виконавче провадження ВП №79306648 про усунення перешкод, створених Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» ОСОБА_1 у володінні та користуванні земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та невідкладну передачу ОСОБА_1 вказаної ділянки. Також постановлено стягнути з боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива») виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 32000,00 грн.

Крім того, державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябовол .В. було винесено вимогу про забезпечення явки представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива», який наділений повноваженнями для участі у виконавчих діях, які будуть відбуватися 06.11.2025 року об 11.00 год., а саме передачі наступного об`єкта: земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, а також з метою складання акту державного виконавця, передбаченого п.24 Розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. №512/5.

Заявник зазначає, що рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2025 року у справі №317/5762/24 виконано у повному обсязі. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав 16 жовтня 2025 року було проведено державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ « Агрофірма « Нива» щодо земельної ділянки кадастровий номер 2322186800:01:001:0009 площею 9, 5022 га- відомості внесено до реєстру 21.10.2026 року, індексовий номер рішення 81440189. Одночасно із внесенням відомостей про припинення права оренди за ТОВ «Агрофірма « Нива», а саме 21.10.2025 року стосовно цієї ж земельної ділянки було укладено вже інший договір оренди між ОСОБА_1 та ТОВ « Агрофірма 2010», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав індексовий номер витягу 449416756 від 27.10.2025 року.

Отже , вважає, що рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2025 року було виконано боржником ТОВ « Агрофірма « Нива» самостійно, а саме усунуто перешкоди ОСОБА_1 у володінні та користуванні вищезазначеною земельною ділянкою.

З огляду на те, що 21 жовтня 2025 року вищезазначена земельна ділянка була передана її власнику ОСОБА_1 новому орендарю- ТОВ «Агропром 2010», то вчинення 06 листопада 2025 року ТОВ «Агрофірма «Нива» такої дії виконавчого провадження, як передача вказаної земельної ділянки та складання акту державного виконавця згідно вимоги останнього є неправомірною, оскільки станом на сьогоднішній день у ТОВ « Агрофірма «Нива» в правовій площині відсутні підстави для вчинення будь-яких юридичних дій щодо зазначеної земельної ділянки.

Проте враховуючи відкриття виконавчого провадження, змушені були оплатити відповідний виконавчий збір у сумі 32000,00 грн з метою не блокування рахунків юридичної особи, яке б унеможливило здійснення господарської діяльності товариством.

23 жовтня 2025 року представником ТОВ «Агрофірма «Нива» начальнику Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Логвіну В.І. було подано заяву з проханням винести постанову про закінчення виконавчого провадження, проте станом на 29 жовтня 2025 року постанови винесено не було.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України « Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

На підставі вищевикладеного, заявник просив зупинити виконавче провадження ВП №79306648 від 10.10.2025 року про усунення перешкод, створених ТОВ «Агрофірма «Нива» ОСОБА_1 у володінні та користуванні земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 2322183800:01:001:0009 площею 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та невідкладну передачу ОСОБА_1 вказаної ділянки. Витребувати виконавчий лист №317/5762/24 від 07.10.2024 року виданий Запорізьким районним судом Запорізької області з відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Визнати виконавчий лист №317/5762/24 від 07.10.2025 року виданий Запорізьким районним судом Запорізької області таким, що не підлягає виконанню. Повернути ТОВ «Агрофірма «Нива» виконавчий збір у сумі 32 000 грн. 

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 07 квітня 2026 року у задоволені заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 07 квітня 2026 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ТОВ «Агрофірма «Нива» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 всі судові витрати ТОВ «Агрофірма «Нива» на правничу допомогу адвоката у апеляційному суді. 
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не дослідив зібрані у справі докази та не встановив обставини, які мають суттєве значення, невірне застосування ст.17 та ст.34 Закону України «Про оренду землі» та незастосуванні аналогії закону, що призвело до хибного висновку про тривання обов`язку боржника, який фактично припинився ще 16.10.2025 року. Відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, з 21.10.2025року земельна ділянка кадастровий номер 2322186800:01:001:0009 площею 9,5022 га була передана від ОСОБА_1 – до ТОВ «Агропром 2010». Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2025р. у справі №317/5762/24 виконано у повному обсязі, земельна ділянка була повернута відповідачем позивачу. В матеріалах даної судової справи наявні усі належні, допустимі та достатні докази цього (зокрема дані Державного реєстру речових прав, що містяться у відповідних Витягах). Саме добровільне виконання відповідачем судового рішення від 01 серпня 2025р. у справі №317/5762/24 забезпечило позивачу реальну правову можливість передати земельну ділянку вже іншому (новому) Орендарю (ТОВ «Агропром 2010»). В силу положень чинного цивільного та земельного законодавства України ТОВ «Агрофірма «Нива» не може передати будь-кому земельну ділянку щодо якої у неї відсутні права та обов`язки і яка нині вже перебуває у користуванні іншої юридичної особи. ТОВ «Агрофірма «Нива» вважає, що Виконавчий лист №317/5762/24 від 07.10.2025 року виданий Запорізьким районним судом Запорізької області повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, а сплачений нею виконавчий збір має бути повернуто. Заявник також посилається на те, що спірна ділянка вже перебуває у користуванні іншої юридичної особи ТОВ «Агропром 2010». Отже, відсутність обов`язку боржника, оскільки юридичним і фактичним користувачем ділянки є новий орендар ТОВ «Агропром 2010». З новим орендарем ОСОБА_2 , не маючи вже жодних перешкод, уклав новий договір оренди. Отже, не може існувати обов`язок боржника, до якого він не був би зобов`язаний судом, якби ці обставини вже існували на час ухвалення рішення. Відтак, оскільки ці обставини виникли після вирішення спору, слід встановити відсутність обов`язку покладеного судом на боржника та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заінтересована особа - відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, (а.с. 65) до апеляційного суду не з`явився, на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду ( т. 3 а.с. 72-73).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності заінтересованої особи - відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволені заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що є рішення суду яке набуло законної сили, на виконання якого видано виконавчий лист, а тому підстави для визнання цього виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відсутні. За виконавчим листом земельна ділянка не була передана власнику, оскільки відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2025 р. було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: усунено перешкоди, створені Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» (ЄДРПОУ 30719778, місцезнаходження: м.Запоріжжя, бул.Центральний, буд.25, кв.104) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у володінні та користуванні земельною ділянкою з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» (ЄДРПОУ 30719778, місцезнаходження: м.Запоріжжя, бул.Центральний, буд.25, кв.104) невідкладно передати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Зазначене судове рішення набрало законної сили 11.09.2025 року (т.1 а.с.177).

На виконання вищезазначеного рішення суду, судом Запорізьким районним судом Запорізької області 07 жовтня 2025 року видано виконавчий лист (т.1 а.с.203, т.2 а.с. 126-127).

08.10.2025 року ОСОБА_1 до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була подана заява про примусове виконання рішення суду (т.2 а.с.125). 

Згідно постанови державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябовол І.В. 10.10.2025 року було відкрито виконавче провадження ВП №79306648 про усунення перешкод, створених Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «НИВА» ОСОБА_1 у володінні та користуванні земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та невідкладну передачу ОСОБА_1 вказаної ділянки та надано строк 10 днів для добровільного виконання рішення суду (т.1 а.с.84-85).

10.10.2025 року постановою державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябовол І.В. у зазначеному виконавчому провадженні було постановлено стягнути з боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «НИВА») виконавчий збір/основну винагороду виконавця у розмірі 32000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «НИВА», 13.10.2025 року було сплачено грошові кошти виконавчого збору у сумі 32000,00, що підтверджується розпорядженням №79306648 (т.2 а.с.206).

Крім того, державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябовол І.В. 23.10.2025 року було винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій, у якій зазначено про забезпечення явки представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «НИВА», який наділений повноваженнями для участі у виконавчих діях, які будуть відбуватися 06.11.2025 року об 11.00 год., а саме передачі наступного об`єкта: земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, а також з метою складання акту державного виконавця, передбаченого п.24 Розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. №512/5 (т.2 а.с.61).

З Витягу з Державного реєстру речових прав від 21.10.2025 р. вбачається, що право оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області укладене між ОСОБА_3 було припинено 16.10.2025 р., тобто вже після пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання (т.1 а.с.22, т.2 а.с.76).

З Витягу з Державного реєстру речових прав від 27.10.2025 р. вбачається, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропром 2010» 21.10.2025 р. було укладено договір оренди землі з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (т.1 а.с.201,т.2 а.с.75).

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28.07.1999 у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява №22774/93; рішення від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції", заява №18357/91).

У справі "Soering vs UK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі №2-4671/11).

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Найпоширенішою підставою припинення зобов`язання є його припинення унаслідок виконання, проведеного належним чином.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09.09.2021 у справі №824/67/20, від 09.06.2022 у справі №2-118/2001, від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до резолютивної частини рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2025 року зазначено: 
1) Усунути перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою
2) Зобов`язати передати земельну ділянку.

ТОВ «Арофірма «Нива» було частково виконано обов`язок щодо усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 21.10.2025 року, з якого вбачається, що право оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області укладене між ОСОБА_3 було припинено 16.10.2025 року.

Натомість не враховано умови Договору оренди землі відповідно № 31 від 01 грудня 2007 року, на який міститься посилання в рішенні Запорізького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2025 року та копія якого надана апелянтом до апеляційної скарги (т. 3, а.с. 1-5) у якому в пункті 19 вказано: «Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі», зі змісту рішення районного суду вбачається, що вказаний акт було складено.

Враховуючи ці обставини, повернення земельної ділянки має відбуватись у такому ж порядку, тобто за актом приймання-передачі.

До таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 926/14/20, вказавши зокрема таке: «Доводи касаційної скарги стосовно відсутності в умовах договору процедури повернення земельної ділянки відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки зазначені скаржником обставини не є підставою для невиконання відповідачем як орендарем свого обов`язку з повернення об`єкта оренди після закінчення строку договору оренди землі, на який його було укладено, що було передбачено як умовами зазначеного договору, так і наведеними вимогами законодавства. Водночас, за обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій, передача об`єкта оренди відповідачу за актом приймання-передачі відповідно до умов договору, зумовлює і повернення цього об`єкта в тому ж порядку».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у зазначеній постанові, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині відсутності обов`язку складати акт приймання-передачі з підстав не зазначення цього порядку у договорі оренди землі № 31 від 01 грудня 2007 року.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що після вчинення ним дій щодо припинення орендних правовідносин та подальшої державної реєстрації речових прав за іншою особою у нього відсутні будь-які обов`язки за виконавчим документом, а виконавче провадження втратило предмет виконання. 

Такі доводи є помилковими та ґрунтуються на неправильному розумінні правової природи виконавчого провадження та підстав, визначених ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, у межах якої саме виконавець організовує та здійснює примусове виконання судового рішення, вчиняє виконавчі дії та фіксує результат його виконання у передбаченому законом порядку.

Самостійне вчинення боржником окремих дій, які, на його думку, свідчать про виконання рішення суду, не підміняє процедуру виконавчого провадження та не є належним підтвердженням фактичного виконання резолютивної частини судового рішення. До моменту закінчення виконавчого провадження у встановленому законом порядку або складення державним виконавцем акта про фактичне виконання рішення, обов`язок боржника вважається таким, що не припинений. 

З огляду на це, посилання апелянта на реєстраційні дії та зміну орендаря земельної ділянки після відкриття виконавчого провадження не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки вони відображають лише зміну правового та фактичного стану майна, але не підтверджують повного виконання обов`язку, визначеного резолютивною частиною судового рішення. 

Таким чином вказані обставини самі по собі не є доказом припинення обов`язку боржника у розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України. 

У постанові Верховного Суду від 10.06.2019 року у справі № 350/426/16-ц зазначено: Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Враховуючи, що рішенням суду передбачена передача земельної ділянки, то належним виконанням буде саме вчинення цієї дії.

Доводи апелянта зводяться до переоцінки встановлених судом обставин та припущень щодо припинення обов`язку у зв`язку зі зміною реєстраційних даних, однак не містять належних та допустимих доказів повного виконання судового рішення або припинення обов`язку боржника у розумінні ст. 432 ЦПК України. 

Водночас саме державний виконавець у межах виконавчого провадження організовує та контролює фактичне виконання рішення, вчиняє виконавчі дії та фіксує їх результат, а тому до завершення виконавчого провадження у встановленому законом порядку обов`язок боржника не може вважатися виконаним або таким, що припинився.

В даному випадку суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виконання всієї резолютивної частини судового рішення не відбулось в повному обсязі.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Оскільки ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Наведені та інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишено без змін, підстав для розподілу судових витрат немає. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» – залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 07 квітня 2026 року-залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 10 червня 2026 року.

Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Онищенко Е.А.	Кухар С.В.