Справа №949/2736/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року     м.Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" Донцова Євгенія Олександрівна, звернулася до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 34847,97 грн. Одночасно просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07 жовтня 2023 року між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (надалі позивач АТ «ПУМБ») та ОСОБА_1 (надалі відповідач) було укладено кредитний договір №1013043152, відповідно до умов якого, відповідач отримав у борг кредитні грошові кошти в розмірі 31863,39 грн. та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, у розмірі, відповідно до умов договору. Проте відповідач не виконував свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим, станом на 30 жовтня 2025 року, утворилась заборгованість в загальному розмірі 34847,97 грн. Тому позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте у позовній заяві просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить розміщене оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 17), у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Суд, на підставі частини першої статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 07 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ ПУМБ та підписав заяву №1013043152 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Із змісту заяви встановлено, що відповідач просив надати йому споживчий кредит «Рефінансування» у сумі 31863,39 грн. Строк дії кредиту визначено 48 місяців, розмір процентної ставки за користування кредитом – 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості – 1,6 %, разова комісія – 0 % від суми кредиту + 0 грн., схема повернення кредиту – ануїтетна, тобто рівними платежами, спосіб надання споживчого кредиту – банківський переказ за реквізитами, зазначеними у заяві. За умовами укладеного кредитного договору відповідач отримав грошові кошти в розмірі 31863,39 грн., зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісію за обслуговування кредитної заборгованості та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Вказаною заявою також визначено, що підписанням заяви позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погодився із тим, що може обирати будь-які передбачені договором послуги.
Зі змісту заяви також вбачається, що документ підписано відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису у виді ОТР-пароля, направленого на номер мобільного телефону, зазначений у заяві, а саме НОМЕР_1 . Дата та час підписання відповідачем заяви – 07 жовтня 2023 року о 14 год. 13 хв. 01 сек., ID документу: 1013043152. 
На підтвердження погодження відповідачем умов споживчого кредитування представником позивача долучено до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту «Кредит на загальні цілі – RS GP on СС рефінансування online (48) 1.6», із якого вбачається, що відповідачу до укладення договору було надано інформацію про умови кредитування, у тому числі про суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку, комісії, порядок повернення кредиту, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку. Зокрема, у паспорті споживчого кредиту зазначено щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1,6 %, разову комісійну винагороду Банку у розмірі 0 % + 0 грн., загальні витрати за кредитом у розмірі 24477,15 грн., орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом у розмірі 56340,54 грн. та реальну річну процентну ставку 36,306 %.
Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту підтверджує, що відповідач був ознайомлений з основними умовами кредитування до укладення кредитного договору.
Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи "Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення комплексного банківського обслуговування фізичних осіб", яка разом із заявою на приєднання та паспортом споживчого кредиту визначає зміст прав та обов`язків сторін за укладеним кредитним договором.
З наданої позивачем платіжної інструкції вбачається, що 07 жовтня 2023 року відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 31863,39 грн. У призначенні платежу зазначено: «Надання кредитних коштів за договором №1013043152 від 07/10/2023 за позикою ОСОБА_1 », отримувачем зазначено ОСОБА_1 .
Надання кредитних коштів та подальший рух коштів за договором також підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 07 жовтня 2023 року по 30 жовтня 2025 року. Із вказаної виписки вбачається, що 07 жовтня 2023 року за договором №1013043152 від 07 жовтня 2023 року було відображено операцію на суму 31863,39 грн. із призначенням платежу щодо надання кредитних коштів за позикою ОСОБА_1 , а в подальшому у виписці відображено операції з автоматичного погашення строкової заборгованості, заборгованості за процентами, щомісячної комісії, а також операції з віднесення заборгованості до простроченої.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1013043152 від 07 жовтня 2023 року станом на 30 жовтня 2025 року, за відповідачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 34847,97 грн., з яких: 25855,79 грн. – заборгованість за кредитом; 2,60 грн. – заборгованість за процентами та 8989,58 грн. – заборгованість за комісією. Розрахунок заборгованості складений щодо відповідача ОСОБА_1 , містить посилання на кредитний договір №1013043152 від 07 жовтня 2023 року та узгоджується з іншими письмовими доказами, наданими позивачем.
Судом також досліджено копії паспорта громадянина України та реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідача, які підтверджують анкетні дані ОСОБА_1 , зазначені у заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, зокрема його дату народження, паспортні дані та реєстраційний номер облікової картки платника податків.
З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) вих. №KHO-44.2.2/1345 від 28 жовтня 2025 року з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором. Із зазначеної письмової вимоги вбачається, що Банк повідомляв відповідача про неналежне виконання ним зобов`язань за кредитним договором, наявність заборгованості та необхідність її погашення.
Факт направлення відповідачу поштового відправлення підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, у якому зазначено одержувача ОСОБА_1 , адресу: АДРЕСА_1 , номер засобу зв`язку відповідача, а також номер поштового відправлення 0505525806671.
Отже, досліджені судом докази у своїй сукупності підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору, погодження відповідачем істотних умов кредитування, ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту та умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, надання відповідачу кредитних коштів, а також неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Відповідач у передбачений договором строк грошові кошти, нараховані проценти та комісію у повному розмірі не повернув, унаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. З метою її погашення позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою, однак заборгованість погашена не була. Таким чином, між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Як встановлено судом, при укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ЦК України, про що, відповідно був проінформований відповідач.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
Якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У справі, що розглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.
Проте відповідачем не подано жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості.
Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.
Отже матеріалами справи встановлено, що відповідач порушив зобов`язання з повернення кредитних коштів, та за ним обліковується прострочена заборгованість за наданим кредитом у зазначеному вище розмірі.
За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання умов договору.
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.
Крім того, на час розгляду справи зазначений договір, за яким відповідач отримав кредитні кошти, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався.
Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідач порушив строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Отже, оскільки при подачі позову позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору, то понесені ним судові витрати слід стягнути з відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 2, 15, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями ст.ст. 4, 13, 81, 133, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість у розмірі 34847,97 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот сорок сім гривень 97 копійок), з яких: 25855,79 грн. – заборгованість за кредитом; 2,60 грн. – заборгованість за процентами; 8989,58 грн. – заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" судові витрати у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", юридична адреса: 04070, вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, код ЄДРПОУ: 14282829.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 04 жовтня 2007 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області       Оборонова І.В.