ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/747/24  Номер провадження 22-ц/814/341/26	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Пікуля В.П.,
при секретарі Ванді А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « Смарт Лайт Електрик»
на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 травня 2025 року (повний текст рішення складено 26 травня 2025 року)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Лайт Електрик» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Лайт Проджект» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Лайт Електрик» перерахувало фізичній особі – ОСОБА_1 за платіжним дорученням № 1 від 14.03.2022 100 000,00 грн з призначенням платежу «зворотньо –фінансова допомога згідно дог.№ 4 від 14.03.2022 р. за березень 2022». 
Такі дії з боку ТОВ « Смарт Лайт Електрик» були обумовлені тим, що бухгалтерія, помилково вважаючи укладеними між ТОВ «Смарт Лайт Електрик» та фізичною особою ОСОБА_1 договору про поворотну фінансову допомогу, перерахувало останньому 14 березня 2022 року грошові кошти у загальній сумі 100 000,00 грн. У той же час, договір, який зазначено у призначенні платежу, між Позивачем і Відповідачем не укладено, їх істотні умови не узгоджено. Вважає, що у відповідача відсутні належні правові підстави володіння зазначеними грошовими коштами. Відповідач не виконав свого обов`язку із повернення коштів.
Просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Смарт Лайт Проджект» кошти у загальній сумі 100000 грн. та судові витрати.
В додаткових поясненнях позивач вказав, що Банківський рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» являється транзитним рахунком, який використовується при здійсненні операцій з перерахування грошових коштів на платіжні картки. Зазначив, що результатом перерахування грошових коштів являється формування відомості про зарахування заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) за 14.03.2022 із зазначенням номера та дати платіжного документу, що слугувала підставою для проведення банківської операції. 

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 травня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ « Смарт Лайт Електрик» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.
Судові витрати покладено на позивача.

З рішенням суду не погодилося ТОВ «Смарт Лайт Поджект» таоскаржило його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.
В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження судом обставин справи. Зазначає, що договір № 4 між сторонами не укладався, та відповідач не спростував дану обставину. Проте  ОСОБА_1 було безпідставно перераховано кошти у розмірі 100000 грн. що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 
При цьому, вказує, що банківський рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», на який було перераховано кошти, являється транзитним рахунком, що використовується при здійсненні операцій з перерахування грошових коштів на платіжні картки. Відповіддю АТ КБ «Приватбанк» від 01.04.2025 № 20.1.0.0.0/7- 250324/118352-БТ підтверджено, що кінцевим отримувачем грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн, переказ яких було здійснено ТОВ «Смарт Лайт Електрик» (згідно платіжного доручення № 1 від 14.03.2022 (призначення платежу «зворотньофінансова допомога згідно дог№4 від 14.03.2022р за березень 2022») на платіжну картку, являється ОСОБА_1 .
Зазначає, що ОСОБА_1 не являється та ніколи не являвся працівником ТОВ «Смарт Лайт Електрик», а помилково перераховані йому кошти не є ані заробітною платою, ані будь-якою іншою грошовою сумою, наданою як засіб до існування.
Враховуючи, що кошти  ОСОБА_1 отримані без жодних правових підстав вважає, що вони мають бути повернуті позивачу. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони не з`явилися. Судова повістка направлена на адресу  ОСОБА_1 повернута за відсутності адресата, що відповідно статті 128 ЦПК України свідчить про його належне повідомлення. ТОВ «Смарт Лайт Електрик» доставлено судову повістку-повідомлення про судове засідання до електронного кабінету в системі «Електронний суд» 04 квітня 2026 року.
Від представника ТОВ «Смарт Лайт Електрик» надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі платіжного доручення №1 від 14.03.2022 з поточного рахунку ТОВ «Смарт Лайт Електрик» НОМЕР_2 на транзитний рахунок ТОВ « Смарт Лайт Електрик» НОМЕР_1 були перераховані кошти в сумі 100000 грн із призначенням платежу «зворотньо –фінансова допомога згідно дог.№ 4 від 14.03.2022 р. за березень 2022»
Відповідно до відомості зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) 14 березня 2022 року ОСОБА_1 нараховано 100000 грн.
10.01.2024 ТОВ «Смарт Лайт Електрик» надіслало на адресу ОСОБА_1 вимогу від 05.01.2024 за вих. 05/01-02 про повернення безпідставно одержаних грошових коштів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19).
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частина 1 та 2 статі 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи матеріали справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоводеності позовних вимог.
Так, з матеріалів справи не можливо встановити характер спірних правовідносин, наявність чи відсутність між сторонами договірних відносин. 
У свою чергу відомість щодо виплати коштів ОСОБА_1 має назву «Відомість зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) та у ній відсутні будь-які дані щодо виплати поворотньо-фінансової допомоги.
При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наміру укласти з відповідачем договір про виплату поворотньо-фінансової допомоги та відсутність між сторонами трудових відносин, а також, що перераховані кошти не є заробітною платою (грошовим забезпеченням, стипендією, тощо).
Тоді як сам факт доведеності перерахування ОСОБА_1 коштів не свідчить про безпідставність, помилковість їх перерахування. 
За вказаних обставин не можливо встановити, який саме характер правовідносин існував між сторонами, підстави виплати відповідачу коштів, а також правомірність їх стягнення на підставі статті 1212 ЦК України.
Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що з моменту перерахування коштів до моменту направлення вимоги минуло майже 2 роки.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначено, що «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти поверненню потерпілій особі, необхідно враховувати, що акти цивільного законодавства мають відповідати змісту загальних засад, зокрема добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї немає зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 185/446/18, провадження № 61-434св20, від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21, провадження № 61-1022св22.
Зважаючи на наведене, надаючи правову оцінку обставинам справи та доказам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог та, у зв`язку з цим, неможливість встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу доводи наведені в апеляційній скарзі щодо доведеності факту перерахування коштів у розмірі 100000 грн. на рахунок ОСОБА_1 не спростовують висновки суд.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Лайт Проджект» на – залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 05 травня 2026 року

Головуючий    О.В. Чумак 

Судді    Ю.В. Дряниця

В.П. Пікуль