ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/2923/26

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, в якому просить:
Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради № 07-07/1134 від 18.12.2025 щодо не надання статусу та не видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 ;
Зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради надати статус та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач прийняв протиправне та необґрунтоване рішення про відмову у наданні статусу та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, оскільки позивачем дотримано всі необхідні умови при зверненні із заявою. Крім того зазначає, що с. Юнаківка Сумської області є територією бойових дій з 25.05.2022 по теперішній час) відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджено Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що ОСОБА_1 отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. В той же час, позивачем не надано докази з яких вбачається, що він отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) саме під час захисту Батьківщини чи бойових дій на території інших держав. Тобто, вказане поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, але не є одержаним під час захисту Батьківщини чи пов`язаним з перебуванням на фронті в інші періоди. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, що підтверджується посвідчення серії НОМЕР_2 від 04.06.2024.
На звернення представника позивача Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради листом від 23.02.2026 повідомив, що у Департаменті відсутня інформація щодо первинного надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 . ОСОБА_1 звернувся до Департаменту 04 березня 2013 року з заявою про видачу дубліката посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи. На підставі копії довідки МСЕК Серії МСЕ-ЧНВ № 213616 від 19 червня 2012 року (причина інвалідності: «Травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби», інвалідність встановлена до 07.2015 року) ОСОБА_1 було видано посвідчення серії НОМЕР_3 . Повторно ОСОБА_1 звернувся до Департаменту 04 червня 2024 року з заявою про видачу дубліката посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни З групи. До заяви були долучені наступні документи: копія паспорта, копія РНОКПП, копія довідки МСЕК Серії НОМЕР_4 від 21 червня 2017 року (причина інвалідності: «Травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби», інвалідність встановлена безтерміново). ОСОБА_1 було видано посвідчення серії НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України позивач з 25.10.2024 по 04.11.2024 брав безпосередню участь у заходах.
05.11.2024 позивач отримав вогнепальне поранення. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 19.03.2025 №2025-0319-0855 травма, поранення, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до довідки про обставини травми від 10.12.2024 №2922 позивач 05.11.2024 близька 9:00 біля населеного пункту Юнаківка Сумської області внаслідок необережного поводження зі зброєю, що призвело до несанкціонованого пострілу із закріпленого за ним автомата при випадковому приведенні запобіжника і спускового гачка в бойове положення. Травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Довідкою ВЛК від 19.03.2025 №2025-0319-0855 підтверджено, що травма, поранення отримане позивачем 05.11.2024 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
З довідки від 05.03.2025 №906 встановлено, що позивач, водій ремонтної роти військової частини НОМЕР_5 у період з 25.10.2024 по 04.11.2024 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Юнаківка Сумського району Сумської області. 
17.06.2025 рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №161/25/1473/Р позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 14.05.2025, поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Позивач 17.12.2025 звернувся до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради із заявою про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи.
Листом від 18.12.2025 відповідач повідомив про прийняте рішення про відмову у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки відповідно до пункту 17.1.10 Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 17 червня 2025 року №161/25/1473/В, причиною інвалідності є поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоров`я, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій. Наявний висновок ВЛК,: Поранення (контузія, травма, каліцтва), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Вказана причина інвалідності не може бути підставою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону, оскільки не відповідає її вимогам. Законних підстав для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни немає.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. №3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).
Частиною 1 статті 2 Закону № 3551-XII передбачено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю, зокрема, з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 (далі - Порядок № 302, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Згідно із абзацом третім пункту 3 Положення № 302 особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".
Абзацом другим пункту 7 Положення № 302 встановлено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.
Відповідно до п.10 Положення № 302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
Таким чином, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тому у разі закінчення терміну дії посвідчення та продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності, вклеюванню нового бланку із відповідними записами, передує встановлення, чи особа має право на статус ветерана війни.
За приписами частин 1, 2 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно із частиною 3 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Статтею 7 Закону №3551-XII визначено осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Зважаючи на наведене, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII для визначення права на встановлення статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" підлягає встановленню те, що, по-перше: особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, та, по-друге: такі особи стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону №3551-XII безпосередньо пов`язане з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього Закону, згідно з частиною першою якої ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Зважаючи на викладене, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до "осіб з інвалідністю внаслідок війни", є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
З матеріалів справи встановлено, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 14.05.2025, поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
З довідки про обставини травми від 10.12.2024 №2922 встановлено, що позивач 05.11.2024 близька 9:00 біля населеного пункту Юнаківка Сумської області внаслідок необережного поводження зі зброєю, що призвело до несанкціонованого пострілу із закріпленого за ним автомата при випадковому приведенні запобіжника і спускового гачка в бойове положення. Травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. 
Позивач у період з 25.10.2024 по 04.11.2024 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Юнаківка Сумського району Сумської області, що підтверджується довідкою від 05.03.2025 №906.
Отже, наданими позивачем доказами підтверджено отримання ним 05.11.2024 травми під час проходження військової служби, а інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що не є тотожним отриманню травми під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби пов`язаних з перебуванням на фронті, що є обов`язковою підставою для набуття статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни» згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону № 3551.
Сам по собі факт віднесення з 25.05.2022 Юнаківської сіліської територіальної громади до території можливих бойових дій, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, не є достатньою підставою вважати, що виконання обов`язків війської служби було пов`язане з перебуванням на фронті.
Разом з тим, обов`язковою підставою для набуття статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII є встановлення факту, що поранення, контузія, каліцтво, захворювання або інші ушкодження здоров`я, одержані саме під час захисту Батьківщини, або виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди. 
Таким чином позивачем суду не доведено, що інвалідність є наслідком поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 02.04.2021 у справі №0540/9350/18-а, від 30.09.2019 у справі №824/32/19-а та від 18.11.2020 у справі №1140/2362/18, які підлягають обов`язковому врахуванню судом першої інстанції в силу ч.5 ст.242 КАС України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, відмова відповідача у встановленні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та у видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ґрунтується на вимогах Закону, підстави для визнання оскаржуваних дій відповідача протиправними відсутні, а отже, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради ( вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, 14017, код ЄДРПОУ 43649464).

Повний текст рішення складено 18.05.2026.
Суддя Олена ЛУКАШОВА