ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4970/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.
секретар судового засідання за дорученням головуючого: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:
від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області – не з`явився
від Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області – не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суддя першої інстанції Волков Р.В, повний текст складено та підписано 26.02.2026 року
у справі №916/4970/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області
до відповідача Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області
про витребування майна,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просив суд витребувати з Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області глубокорихлітель CASE ECOLO-TIGER, вартістю 211 200 грн за договором від 22.02.2022 року №220222-01.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору від 22.02.2022 року №220222-01, а також порушення ним зобов`язання щодо повернення спірного майна - глубокорихлітель CASE ECOLO-TIGER.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.12.2025 року у справі №916/4970/25 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у цій справі на 14.01.2026 року.
В подальшому, 14.01.2025 до Господарського суду Одеської області подано заяву від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області про зміну предмету позову, в якій просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06.09.2023 року №06/09/2023, укладений між Фермерським господарством "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЕС 2012", м. Вінниця, предметом якого є глубокорихлітель CASE ECOLO-TIGER, а також витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЕС 2012", м. Вінниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області глубокорихлітель CASE ECOLO-TIGER.
В обґрунтування заяви про зміну предмету позову позивач зазначає про те, що про існування вищевказаного договору позивач дізнався лише з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву.
Господарський суд Одеської області протокольною ухвалою 26.01.2026 року залишив без задоволення заяву про зміну предмету позову.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2026 року у справі №916/4970/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с.Градениці Одеської області до Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області про витребування майна залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.
16.02.2026 року до Господарського суду Одеської області подано заяву від Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області про ухвалення додаткового рішення, в якому останній просив суд ухвалити додаткове рішення у справі №916/4970/25, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с.Градениці Одеської області на користь Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с.Троїцьке Одеської області витрати на професійну правничу допомогу у сумі 26 500 грн.
В обґрунтування вказаної заяви відповідач вказує на те, що з метою отримання професійної правничої допомоги щодо ведення цієї справи було укладено договір від 16.12.2025 року №19/1/2025 про надання правової допомоги з адвокатом Вербицьким О.Д., відповідно до якого були надані послуги адвоката згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 16.02.2026 року.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.02.2026 року у справі №916/4970/25 прийнято до розгляду заяву Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с.Троїцьке Одеської області про ухвалення додаткового рішення у цій справі, вирішено здійснити розгляд заяви без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року у справі №916/4970/25 у задоволенні заяви Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с.Троїцьке Одеської області про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку доведеності відповідачем конкретннх необґрунтованих дій позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Фермерське господарство "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області з ухвалою суду першої інстанції не погодилося, тому звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №916/4970/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с.Троїцьке Одеської області про ухвалення додаткового рішення у справі №916/4970/25 про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 26 500 грн.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. 
Зокрема, скаржник зазначає, що сам факт залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з неодноразовою неявкою позивача в судові засідання є очевидними необґрунтованими діями позивача, який таким способом протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору.
Так, відповідач вказує, що у відзиві на позову заяву було обґрунтовано та доведено сам факт штучного подання позову з поданням відповідних доказів.
За таких обставин, на думку апелянта, в матеріалах цієї справи наявні беззаперечні докази залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача, а саме: його систематична безпідставна неявка в судові засідання; подання ним штучного позову, який навіть теоретично не міг бути задоволений. Внаслідок подання позивачем безпідставного позову відповідач був змушений скористатись професійною правничою допомогою адвоката, який надав відповідні послуги.
Таким чином, скаржник зазначив, що станом на 16.02.2026 року адвокатом у даній справі було надано клієнту послуги з правової допомоги на суму 26 500 грн. Також, відповідач повідомляє, що надання відповідних послуг підтверджене належними документами, а саме: договором про надання правової допомоги, актом приймання-передачі наданих послуг, свідоцтвом про право на здійснення адвокатської діяльності адвоката Вербицького О.Д.
Отже, за твердженням апелянта, оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року у справі №916/4970/25 постановлена з порушенням норм процесуального права, норм матеріального права та висновки суду не відповідають обставинам справи (судом не взято до уваги те, що в матеріалах справи є беззаперечні докази необґрунтованих дій позивача щодо систематичної необґрунтованої неявки в судові засідання та подання штучного позову, а надані адвокатом послуги підтверджені належними документами, а саме: договором про надання правової допомоги, актом приймання-передачі наданих послуг та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльність адвоката), а, отже, є незаконною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №916/4970/25, призначено розгляд цієї справи на 30.04.2026 року об 11:00 год.
08.04.2026 року через підсистему "Електронний суд" до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області надійшов відзив, в якому останній просить суд апеляційної інстанції залишити ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №916/4970/25 без змін, а також відмовити Фермерському господарству "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №916/4970/25.
Крім того, позивач зазначає, що наведений відповідачем розмір витрат не був обґрунтованим та пропорційним до предмета спору і складністю справи, з урахуванням ціни позову і значенням справи для сторін.
Також, позивач звертає увагу суду на те, що спір саме з таким суб`єктним складом виник внаслідок неправильних дій сторони – відмова повернути майно (яке перебувало в заставі) за розірваним договором і ненадання відповіді на адвокатський запит, який до подачі позову був направлений з метою отримання інформації і документів про відчуження третім особам спірного майна, однак, цей адвокатський запит був залишений без відповіді, що і призвело до звернення до суду з позовними вимогами до відповідача. 
Зокрема, позивач зазначає, що доводи апелянта та посилання на неодноразові неявки позивача в судові засідання не відповідають дійсності та спростовуються протоколами судових засідань, а також наявність факту штучного подання позову не відповідають дійсності та спростовуються хронологією подій.
Щодо тверджень апелянта з приводу того, що при поданні позову позивачу було достовірно відомо про відсутність спірного товару у відповідача, позивач вважає, що ці твердження спростовуються обставинами справи, оскільки після отримання відомостей про обставини відчуження майна було вимушене подавати в рамках справи заяву про зміну предмету позову.
Також, позивач вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що адвокат Вербицький О.Д. участі у розгляді справи в суді першої інстанції не приймав, оскільки участь у розгляді справи приймав представник відповідача - штатний працівник, спеціаліст в сфері права Горюхін Р.В., у зв`язку з чим слід розглядати це питання в контексті необхідності (неминучості) наданих послуг.
Відзив долучено до матеріалів справи.
Судове засідання 30.04.2026 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем Ярош А.І., відповідно до наказу голови суду від 13.04.2026 року №67-в у відпустці з 17.04.2026 по 01.05.2026 року.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 року призначено дану справу до розгляду на 04.06.2026 о 10:30 год.
Разом з тим, суддя зі складу колегії суддів, яка є суддею-доповідачем, Діброва Г.І. перебувала у відрядженні, що унеможливило розгляд апеляційної скарги Фермерського господарства “КОЛОС-2021”, с. Троїцьке Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 у справі №916/4970/25 у судовому засіданні, призначеному на 04.06.2026 року.
Так, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2026 року призначено дану справу до розгляду на 02.07.2026 року об 11:00 год.
До Південно-західного апеляційного господарського суду 16.06.2026 від Фермерського господарства “КОЛОС-2021”, с. Троїцьке Одеської області та 01.07.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області надійшли заяви про розгляд справи без участі сторін та їх представників, які судовою колегією прийняті та задоволені.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Фермерського господарства “КОЛОС-2021”, с. Троїцьке Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 у справі №916/4970/25 не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 у справі №916/4970/25 не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як було зазначено вище за текстом постанови, ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2026 року у справі №916/4970/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області до Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с.Троїцьке Одеської області про витребування майна залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.
16.02.2026 року до Господарського суду Одеської області подано заяву від Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області про ухвалення додаткового рішення, в якому останнє просило суд ухвалити у справі №916/4970/25 додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області на користь Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с.Троїцьке Одеської області витрати на професійну правничу допомогу у сумі 26 500 грн.
В обґрунтування вказаної заяви відповідач вказує на те, що з метою отримання професійної правничої допомоги щодо ведення цієї справи було укладено договір від 16.12.2025 року №19/1/2025 про надання правової допомоги з адвокатом Вербицьким О.Д., відповідно до якого були надані послуги адвоката згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 16.02.2026 року.
На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідач надав до суду:
1) копія договору про надання правничої (правової) допомоги від 16.12.2025 року №19/1/2025, укладеного між адвокатом Вербицьким Олексієм Дмитровичем та клієнтом Фермерським господарством "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області (відповідачем надано копію договору з 3 по 9 аркуш, тобто, аркуші 1 і 2 в матеріалах справи відсутні);
2) додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 16.12.2025 року №19/1/2025, яким встановлено ставки гонорару;
3) акт приймання-передачі послуг від 16.02.2026 року, згідно з яким адвокат у період з 16.12.2025 року по 11.02.2026 року надав клієнту юридичні послуги до договору про надання правової допомоги від 16.12.2025 року №19/1/2025, а клієнт прийняв надані послуги, а саме, були надані такі послуги по судовій справі №916/4970/25, яка розглядалась в Господарському суді Одеської області:
- аналіз позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с.Градениці Одеської області від 11.12.2025 року та доданих до неї документів, отримання інформації від клієнта про суть спірних правовідносин та копій документів щодо правовідносин - 5 000 грн - 5 годин;
- підготовка та складання адвокатом відзиву на позовну заяву з урахуванням судової практики Верховного Суду та з визначенням переліку, необхідних для додавання до відзиву документів – 15 000 грн – 7,5 годин;
- аналіз заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області про зміну предмету позову від 14.01.2026 року та підготовка письмових пояснень з приводу вказаної заяви з врахуванням аналізу судової практики Верховного Суду з вказаного питання – 5 000 грн – 2,5 години;
- консультування працівників Фермерського господарства"КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області перед судовими засіданнями в Господарському суді Одеської області щодо проблемних аспектів, ходу розгляду справи та напрацювання правової позиції щодо судових засідань, які відбулись (мали відбутись): 21.01.2026 року, 04.02.2026 року, 11.02.2026 року – 500 грн (0,5 години) за кожну консультацію, а всього 500 грн * 3 = 1 500 грн;
Загальна вартість послуг за період, вказаний в п. 1 цього акту, становить 26 500 грн.
4) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Вербицького О.Д.
Інших письмових доказів матеріали господарської справи не містять.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року у справі №916/4970/25 у задоволенні заяви Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовлено.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).
За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Таким чином, за правилами статті 74 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатів, пов`язаних з підготовкою до розгляду справи у судовому засіданні, має бути відображений в детальному описі робіт (наданих послуг), має бути доведений та документально обґрунтований.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 24.01.2023 року у справі №910/6310/21.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, у ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії / бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.
Як було зазначено вище за текстом постанови, 16.02.2026 року до Господарського суду Одеської області подано заяву від Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеська обл. про ухвалення додаткового рішення, в якому просив суд ухвалити у справі №916/4970/25 додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці, Одеська обл. на користь Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке, Одеська обл. витрати на професійну правничу допомогу у сумі 26 500 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року у справі №916/4970/25 у задоволенні заяви Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке, Одеська обл. про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, місцевий господарський суд, виходив з того, що стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку доведеності відповідачем конкретннх необґрунтованих дій позивача.
Як вже зазначалося вище за текстом постанови, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідач надав до суду наступні докази:
1) копія договору про надання правничої (правової) допомоги від 16.12.2025 року №19/1/2025, укладеного між адвокатом Вербицьким Олексієм Дмитровичем та клієнтом Фермерським господарством "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області (відповідачем надано копію договору з 3 по 9 аркуш, тобто аркуші 1 і 2 в матеріалах справи відсутні);
2) додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 16.12.2025 року №19/1/2025, яким встановлено ставки гонорару;
3) акт приймання-передачі послуг від 16.02.2026 року, згідно з яким адвокат у період з 16.12.2025 року по 11.02.2026 року надав клієнту юридичні послуги до договору про надання правової допомоги від 16.12.2025 року №19/1/2025, а клієнт прийняв надані послуги, а саме, були надані такі послуги по судовій справі №916/4970/25, яка розглядалась в Господарському суді Одеської області:
- аналіз позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с.Градениці Одеської області від 11.12.2025 року та доданих до неї документів, отримання інформації від клієнта про суть спірних правовідносин та копій документів щодо правовідносин - 5 000 грн - 5 годин;
- підготовка та складання адвокатом відзиву на позовну заяву з урахуванням судової практики Верховного Суду та з визначенням переліку, необхідних для додавання до відзиву документів – 15 000 грн – 7,5 годин;
- аналіз заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС", с. Градениці Одеської області про зміну предмету позову від 14.01.2026 року та підготовка письмових пояснень з приводу вказаної заяви з врахуванням аналізу судової практики Верховного Суду з вказаного питання – 5 000 грн – 2,5 години;
- консультування працівників Фермерського господарства"КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області перед судовими засіданнями в Господарському суді Одеської області щодо проблемних аспектів, ходу розгляду справи та напрацювання правової позиції щодо судових засідань, які відбулись (мали відбутись): 21.01.2026 року, 004.02.2026 року, 11.02.2026 року – 500 грн (0,5 години) за кожну консультацію, а всього 500 грн * 3 = 1 500 грн; Загальна вартість послуг за період, вказаний в п. 1 цього акту, становить 26 500 грн.
4) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Вербицького О.Д.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу, з огляду на наступне.
Як вже зазначалося вище, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
У відповідності до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні;
5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;
9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:
1) довіреністю;
2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";
3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу.
Проте, вказані документи визначені Господарським процесуальним кодексом України в якості документів, які підтверджують повноваження адвоката, як представника в господарському процесі.
При цьому, у відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути:
1) договір про надання правничої допомоги;
2) довіреність;
3) ордер;
4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Таким чином, спеціальний нормативно-правовий акт, що регулює діяльність адвокатів прямо передбачає, що повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть підтверджуватись чотирма варіантами документів, одним з яких є договір про надання правничої допомоги.
Водночас, в даному випадку колегія суддів звертає увагу на тому, що адвокат Вербицький О.Д. не надавав суду першої інстанції належні та допустимі докази надання відповідачу послуг в період розгляду справи в суді, оскільки договір про надання правової допомоги від 16.12.2025 року №19/1/20252024 не містить умов щодо надання правової допомоги саме у справі №916/4970/25, а також в матеріалах справи відсутні документи (як ордер, так і довіреність), які підтверджували б повноваження адвоката як представника відповідача в суді першої інстанції.
Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що оцінювати у сукупності документи, які підтверджують обсяг повноважень адвоката на представництво в суді по конкретній справі можливо тільки при умові здійснення таким адвокатом будь-яких процесуальних дій щодо такого представництва, як то, або участь в судових засіданнях, або надання заяв по суті спору, інших процесуальних документів тощо.
Тобто, для відшкодування понесених стороною саме судових витрат у вигляді оплати правової допомоги адвокату необхідна конкретизація того, що відповідні послуги надавались саме в рамках судової справи №916/4970/25 під час її розгляду Господарським судом Одеської області, підтверджена у сукупності доказами, доданими до заяви, та про які було заявлено стороною в порядку, передбаченому нормами чинного процесуального законодавства. Такі дії, як консультування інших працівників клієнта для участі в судових засіданнях тощо, не підтверджені належними засобами доказування в даному випадку.
При цьому, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд в постанові від 20.01.2025 року у справі №761/5870/24 зробив наступний висновок: "Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. У цивільному судочинстві повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Ордер видається адвокатом (адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням) у письмовій (електронній) формі та повинен містити підпис адвоката (електронний підпис). Тобто, ордер по суті є підтвердженням наявності у адвоката повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги.
Відсутність у ч. 4 ст. 62 Цивільного процесуального кодексу України вказівки на договір про надання правничої допомоги зовсім не виключає права адвоката підтвердити такі повноваження безпосередньо договором про надання правничої допомоги, який згідно із частинами 1, 3 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" у системному зв`язку одночасно і є тим документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги.
За відсутності відомостей, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю визнане в передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, припинення (зупинення) права на заняття адвокатською діяльністю у суду немає підстав ставити під сумнів статус представника учасника справи як адвоката".
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Верховний Суд у постановах від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21, від 26.10.2022 у справі №910/4277/21, від 18.04.2023 у справі №903/378/22, від 23.03.2023 у справі №921/434/21, від 25.04.2023 у справі №910/21424/21, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 10.08.2022 у справі №369/3817/19, від 27.04.2023 у справі №280/4115/20 неодноразово виснував про те, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. 
Зокрема, в пунктах 3.45-3.47 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі №910/7586/19 викладено такий правовий висновок:
"Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад, написання процесуального документа чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок зі вчинення комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.
Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні".
Так, як вбачається з матеріалів господарської справи, адвокат Вербицький О.Д. взагалі не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції того, що він приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції в якості представника у будь-якій формі (безпосередньо в судових засіданнях або шляхом подання процесуальних документів по справі до суду). Участь у розгляді справи приймав представник Фермерського господарства “КОЛОС-2021”, с. Троїцьке Одеської області - штатний працівник, спеціаліст в сфері права Горюхін Р.В. 
Крім того, слід зазначити, що відзив на позовну заяву, додаткові пояснення у справі та заяви про участь представника у відеоконференції до суду першої інстанції надіслав керівник Фермерського господарства “КОЛОС-2021”, с. Троїцьке Одеської області Разумов В.В. через підсистему «Електронний суд», тобто, зазначені документи не містять підпису представника відповідача - адвоката Вербицького О.Д.
Отже, колегія суддів зазначає, що якщо адвокат не брав участі в судових засіданнях та не підписував процесуальні документи, то його участь у справі є сумнівною або взагалі відсутньою. Повноваження адвоката підтверджуються договором, ордером або довіреністю. Відсутність підписів та участі свідчить про те, що він не виконував функції представника інтересів клієнта саме у конкретній судовій справі при тому, що договором обумовлені взаємовідносини сторін взагалі з надання правової допомоги і її конкретизація повинна була бути здійсненою саме при розгляді справи в суді.
Крім того, колегія суддів зазначає, що процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством, такий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії Касаційного цивільного суду від 28.10.2020 року у справі №461/85/19, а тому апеляційний суд вважає, що зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг від 16.02.2026 року, а саме, консультативні послуги та аналіз заяв наданих по даній справі позивачем не є процесуальними витратами, які були понесені саме у даному судовому провадженні, тобто, стороною не було доведено суду наявність обсягу саме судових витрат в якості оплати послуг адвоката в розмірі 26 500 грн (а не можливих збитків відповідача тощо).
Крім того, колегія суддів зазначає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України). 
Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 року у справі №285/5547/21 вказав на те, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
У зв`язку із вищезазначеним, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належними доказами у справі наявність підстав для відшкодування позивачем судових витрат, а саме, витрат відповідача на правничу допомогу адвоката у розмірі 26 500 грн.
До того ж, судом першої інстанції правильно зазначено про відсутність а заяві відповідача конкретних доводів, підтверджених належними засобами доказування щодо неправомірних дій позивача у даній справі і доводи апелянта, що саме по собі залишення позову без розгляду є доказом неправомірних дій позивача не є підставою за нормами ст.277 Господарського процесуального кодексу України для скасування вірного висновку суду.
Таким чином, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення на його користь з позивача суми понесених ним витрат на професійну правничу допомогу є правомірним з урахуванням мотивів, викладених в постанові суду апеляційної інстанції, а доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують вірного висновку суду.
Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. 
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Колегія суддів вважає, що у даному випадку суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, вірно застосував положення національного законодавства з урахуванням мотивів, викладених в постанові суду апеляційної інстанції, у зв`язку із чим оскаржуване судове рішення, яке переглядається в апеляційному порядку, є правомірним, а доводи апелянта, зазначені ним в апеляційній скарзі, є такими, що фактично зводяться лише до незгоди з судовим рішенням, що не може бути обґрунтованою підставою для його скасування або зміни.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №916/4970/25 відповідає вимогам закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "КОЛОС-2021", с. Троїцьке Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року у справі №916/4970/25 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 року у справі №916/4970/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 02.07.2026 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва

Судді Я.Ф. Савицький

А.І. Ярош