РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року 	справа № 580/452/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.В.Лічман розглянув за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/452/26 за позовом Державної організації (установа, заклад) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси (вул. Надпільна 220, м.Черкаси, 18001, ЄДРПОУ 26631946) [представники позивача – Сидоренко Олександр Владиславович, діє на підставі довіреності від 17.12.2025; Івангородська Олена Юріївна, діє на підставі довіреності від 25.11.2025 №10] до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м.Черкаси, 18002, ЄДРПОУ ВП 44131663) [представники відповідача – Некоз Анжела Василівна, Буз Ольга Олександрівна, діють на підставі витягу з ЄДР], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача – Міністерство оборони України (проспект Повітряних сил України 6, м.Київ, 03168, ЄДРПОУ 00034022) [представник не прибув] про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, ухвалив рішення.
І. ПРОЦЕДУРА /ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
19.01.2026 вх.№2584/26 представник позивача КЕВ міста Черкаси за довіреністю Сидоренко Олександр Владиславович у позовній заяві просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.01.2026 №244/23-00-24-06-16.
27.01.2026 вх.№4209/26 до заяви на усунення недоліків надана квитанція про доплату судового збору і нова редакція адміністративного позову: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.01.2026 №244/23-00-24-06-16 у сумі 987672.04 грн (збільшення податкового зобов`язання у сумі 817262.75 грн, пені у сумі 88683.02 грн та штрафної санкції у сумі 81726.27 грн).
02.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за адміністративним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, 10.04.2026 здійснив перехід від спрощеного до загального провадження, 04.05.2026 закрив підготовче судове засідання та призначив розгляд справи, 22.05.2026 складене скорочене рішення (повний текст виготовлений протягом десяти робочих днів з урахуванням відпустки з 29.05.2026 та лікування).
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА ТА ТРЕТЬОЇ ОСОБИ
В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що результатами перевірки складений Акт позапланової виїзної документальної перевірки КЕВ міста Черкаси щодо перевірки правильності застосування ставки військового збору від 15.12.2025 №19795/23-00-24-06-13/26631946, яким Позивачем застосований КЕВ ставки військового збору 1,5%, а не 5% (з помилкової позиції контролюючого органу: хто не отримує доходи у вигляді грошового забезпечення, той має сплатити військовий збір за ставкою 5%). Позивач вважає, що для застосування ставки важливо брати до уваги те, чи є особа працівником ЗСУ. Відповідно до ст.5 Закону України «Про Збройні Сили України» особовий склад ЗСУ складається із військовослужбовців і працівників Збройних Сил України, а трудові відносини працівників ЗСУ регулюються законодавством про працю. Законодавець, визначаючи обєкт оподаткування військовим збором за ставкою 1.5% включив і грошове забезпечення військовослужбовців і виплати працівникам ЗСУ. Нарахування та відображення у звітності КЕВ міста Черкаси військового збору за грудень 2024 - листопад 2025 працівникам ЗСУ за ставкою 1.5% замість 5% є правомірним та відповідає інформації офіційного вебсайту ДПС України (https://tax.gov.ua/media-tsentr/novini/847129.html) і роз`ясненню від 27.10.2025 №220/13/26566 Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, а ППР від 06.01.2026 №244/23-00-24-06-16 потрібно скасувати як протиправне щодо податкового агента.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача – Міністерство оборони України надала до суду пояснення від 16.02.2026 та просить представник задовольнити вимоги, позаяк Позивач фінансується за рахунок коштів Міністерства оборони України, у штаті є військовослужбовці та працівники, які отримують відповідні виплати, що має наслідком застосування ставки війського збору у розмірі 1.5% з ознакою доходу « 101», а не 5% як помилково визначив Відповідач з урахуванням прийнятої публічної звітності. З 01.12.2024 до пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу №2755 внесені зміни, що передбачають диференціацію ставки війського збору для різних категорій платників:згідно із абзацом п`ятим для військовослужбовців та працівників ЗСУ передбачена ставку 1.5% від об`єкта оподаткування. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за викону ним роботу. Позовні вимоги є обгрунтованими.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач позов не визнав, подав до суду 17.02.2026 №7970/26 відзив, зазначивши, що за результатом документальної позапланової перевірки КЕВ міста Черкаси, результати якої оформлено актом від 15.12.2025 №19795/23-00-24-06-13/26631946, встановлено відсутність розбіжностей між даними бухгалтерського обліку КЕВ міста Черкаси, первинними документами та даними Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску. КЕВ міста Черкаси суми нарахованої (виплаченої) заробітної плати на користь найманих працівників, які не є військовослужбовцями, відображено у додатку 4ДФ до Податкового розрахунку за ознакою доходу « 101». Суми грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) військовослужбовцям, КЕВ міста Черкаси відображені у додатку 4ДФ до Податкового розрахунку за ознакою доходу « 185». Інформація про суми нарахованого єдиного внеску подається у складі об`єднаної звітності, а саме в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску. Згідно із Додатком 1 до Порядку затверджений перелік кодів категорій застрахованих осіб та кодів бази нарахування і розмірів єдиного внеску. Під кодом категорії застрахованої особи « 1» з назвою категорії «наймані працівники на загальних підставах», відображається сума нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці». Під кодом категорії застрахованої особи « 51» з назвою категорії «військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), особи рядового і начальницького складу Міністерства оборони України», відображається сума нарахованого грошового забезпечення. КЕВ міста Черкаси інформація про нараховані суми заробітної плати на користь найманих осіб відображалась у Додатку Д1 до Податкового розрахунку під кодом категорії застрахованої особи « 1» з назвою категорії «наймані працівники на загальних підставах». КЕВ міста Черкаси інформація про нараховані суми грошового забезпечення на користь військовослужбовців відображалась у Додатку Д1 до Податкового розрахунку під кодом категорії застрахованої особи « 51» з назвою категорії «військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), особи рядового і начальницького складу Міністерства оборони України». Згідно інформаційного ресурсу Головного управління ДПС у Черкаській області, подані КЕВ міста Черкаси Податкові розрахунки за період, що підлягав документальній позаплановій перевірці, мають статус «прийнятих та оброблених ПФУ», що підтверджується відображенням нарахованих сум ЄСВ в інтегрованій картці платника податків за кодами бюджетної класифікації: 71010000 єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; 71020000 єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців. КЕВ міста Черкаси до заперечень на акт перевірки не надано жодних підтвердних документів.Позатковим агентом неправильно застосована ставка військового збору 1.5% замість 5%, що призвело до заниження податкового зобов`язання з військового збору у сумі 817262.75 грн.
05.03.2026 вх.№11429/26 у запереченнях на пояснення Міністерства оборони України вказано: ставка 1.5% застосовується до доходів у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців та працівників ЗСУ, а дохід у вигляді заробітної плати працівників ЗСУ до умов трудового договору/контракту оподатковується 5%, позаяк норми Кодексу №2755 розмежовують види оподатковуваних доходів: заробітна плата і грошове забезпечення, тому дохід у вигляді заробітної плати не є доходом у вигляді інших виплат, що зазначені у пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу 2755.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Відповідно до Положення про квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси, затвердженого наказом від 16.12.2025 №106 (а.с.31-51) КЕВ є органом управління, який входить до структури Командування Сил логістики ЗСУ.
На підставі наказу від 14.11.2025 № 2993-П Головного управління ДПС у Черкаській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка Квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси (КЕВ міста Черкаси ЄДРПОУ 26631946) правильності застосування ставки військового збору згідно із п.п.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України (Кодекс №2755) з 01.12.2024 до 30.11.2025.
За результатами перевірки складений Акт про результати позапланової виїзної документальної перевірки КЕВ міста Черкаси з питань, правильності застосування ставки військового збору за період з 01.12.2024 до 30.11.2025 №19795/23-00-24-06-13/26631946 від 15.12.2025 з висновком про неправомірне застосовування Позивачем ставки військового збору 1,5%, позаяк з позиції контролюючого органу, до працівників КЕВ міста Черкаси має застосовуватись ставка 5% з метою оподаткування доходу, проте щодо оподаткування отриманого доходу військовослужбовцями КЕВ міста Черкаси, недоліків не виявлено. Відповідач встановив і зафіксував в акті (а.с.13 т.1), що порушено норми п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу №2755, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати війського збору у сумі 817262.75 грн (76469,81 грн грудень 2024, 70528.88 грн січень 2025, 69927.18 грн лютий 2025, 75828.16 грн березень 2025, 76108.32 грн квітень 2025, 75036.26 грн травень 2025, 74824.19 грн червень 2025, 74483.86 грн липень 2025, 74202.53 грн серпень 2025, 74721.59 грн вересень 2025, 75131.97 грн жовтень 2025), станом на 30.11.2025 заробітна плата та грошове забезпечення за листопад 2025 не нараховані. В акті зазначено (а.с.14 т.1): КЕВ міста Черкаси під час перевірки не надано жодного документу, що підтверджує нарахування/виплату доходів на користь працівників (невійськовослужбовців) у порядку, визначеному постановою КМУ від 09 березня 1995 року №167 «Про питання оплати праці окремих категорій працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил та інших військових формувань України».
У запереченні від 17.12.2025 на акт перевірки вказано: ДПС України на офіційному вебсайті роз`яснила, що для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України ставка військового збору залишається 1.5%, тому дії Відповідача суперечать позиції ДПС України та вимогам законодавства. Будь-які сумніви тлумачаться на користь платника податків (п.56.21 ст.56 Кодексу №2755). ВПВС у справі №826/8917/16 висновує: висновки перевірки повинні базуватись на беззаперечних доказах і належному документальному підтвердженні.
31.12.2025 повідомлено про результати розгляду заперечень: немає інформації про нарахування доходів на користь працівників згідно постанови КМУ №167, що суперечить попередній позиції платника. Обставини, що пом`якшують або звільняють від відповідальності за порушення податкового законодавства відсутні.
У ППР від 06.01.2026 №244/23-00-24-06-16 форми «Д» (а.с.167-168 т.1) стверджуване порушення п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу №2755 щодо оподаткування заробітної плати за ставкою 5%, де зазначено: згідно усного пояснення посадових осіб КЕВ міста Черкаси суми нарахованої заробітної плати включать доплату у розмірі 50% посадового окладу за підтримку постійної бойової готовності, що нарахована в порядку постанови №167 на основі Єдиної тарифної сітки, затвердженої постановою від 25.01.1993 №44.
У додатках 4ДФ Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с.173-205 т.1) визначені ознаки доходу 101, 128, 185, 140, 157. 
Позивач звертався 20.04.2026 про надання роз`яснення до Міністерства фінансів України (а.с.22 т.2) та до Міністерства юстиції України (а.с.23 т.2).
Мінекономіки 20.05.2026 у листі №4702-05/47606-07 повідомляє (а.с.120 т.2): законодавство про оплату праці не містить прямої норми, що визначала би поняття заробітна плата та грошова винагорода як тотожні, хоча вони пов`язані. Листи міністерств не є нормативно-правовими актами, вони мають інформаційно-рекомендаційний характер.
Відповідач надав копії листа Міністерства фінансів України від 09.04.2025 №11220-04-62/10292 про погодження позиції ДПС України від 03.04.2025 №841/4/99-00-24-01-01-04 щодо порядку нарахування та сплати військовго збору з доходів, виплачених працівникам ЗСУ (а.с.109 - 111 т.2) у вигляді заробітної плати оподатковується військовим збором на загальних підставах за ставкою 5%. 
Позивач надав довідку від 21.05.2026 №709 про те, що в КЕВ міста Черкаси відповідно до штатного розпису обліковується три військовослужбовця і 178 працівників ЗСУ (а.с.122 т.2).
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.
V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Згідно із абз. п`ятим статті 17 Конституції України Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно із статтею 40 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами. Спеціальним законом, що визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII).
Конституційний Суд України розглядав питання, що стосуються реалізації конституційного права на соціальний захист, і сформулював юридичні позиції, згідно з якими за Конституцією України певні категорії громадян України потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (Рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, Рішення від 17.03.2004 № 7-рп/2004, Рішення від 20.12.2016 № 7-рп/2016). У Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, пов`язані з особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захист суверенітету і територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України); потреба в додаткових гарантіях соціального захисту цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Законом України від 04.12.2024 № 4113 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» уточнений перелік доходів до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 %. Відповідно до пп.4 пп.1.3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Кодексу №2755 ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, що здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу №2755) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку та розмірах, встановлених законом. Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України. У статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі Кодекс №2755), що регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Кодексу №2755 контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки. Згідно із пп.20.1.8 п.20.1 статті 20 Кодексу №2755 під час проведення перевірок у платників податків - фізичних осіб, а також у посадових осіб платників податків - юридичних осіб та платників єдиного внеску перевіряти документи, що посвідчують особу, а також документи, що підтверджують посаду посадових осіб та/або осіб, які фактично здійснюють розрахункові операції. Відповідно до п.61.1 ст.61 Кодексу №2755 податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Згідно із п.75.1 ст.75 Кодексу №2755 контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Відповідно до пункту 86.7 статті 86 Кодексу №2755 у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. Відповідно до п. 85.2. ст. 85 Кодексу №2755 платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Згідно із п. 85.4. ст. 85 Кодексу №2755 під час проведення перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Згідно із пп. 14.1.54, пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Кодексу №2755податковий агент зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу №2755. Згідно із п. 127.1 ст. 127, пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.1, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171 Кодексу №2755 ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Згідно із пп. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 Кодексу №2755 для цілей Розділу IV заробітна плата – це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом. Відповідно до пп. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Кодексу №2755 платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Кодексу №2755 (фізична особа – резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; фізична особа – нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент). Відповідно до п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу №2755 об`єктом оподаткування військовим збором є, зокрема доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Закон України від 10 жовтня 2024 року № 4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» (далі – Закон) набрав чинності з 1 грудня 2024 року, крім окремих його пунктів, для яких встановлений інший порядок набрання чинності (пункт 1 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону) передбачене підвищення ставки військового збору з 1,5 до 5 відсотків від об`єкта оподаткування для платників цього збору, визначених пунктом 162.1 статті 162 розділу IV Кодексу №2755. Згідно із п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону доходи платників військового збору – осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Кодексу, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Кодексом. Згідно із п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №4113 від 04.12.2024 зміни до пунктів 16-1 і 25 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Кодексу №2755 застосовуються з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» від 10 жовтня 2024 року № 4015-IX. Оскільки Закон України №4015-IX від 10.10.2024 набрав чинності 01.12.2024, то зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Кодексу №2755 внесені Законом України від 04.12.2024 №4113-IX щодо ставки військового збору у розмірі 1,5 % застосовуються з 01.12.2024. 
Відповідно до статті 164 розділу IV Кодексу базою оподаткування є загальний оподаткований дохід – будь-який дохід, що підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 Кодексу №2755 (п.п. 1.5 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Кодексу №2755). Згідно із п. 171.1 ст. 171 Кодексу №2755 особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету військового збору з доходів у вигляді заробітної плати, є: роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку; податковий агент з інших доходів, визначених п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Кодексу №2755, які є об`єктом оподаткування військовим збором.
Відповідно до пп.169.4.3 п.169.4 ст.164 розділу IV Кодексу №2755 роботодавець та/або податковий агент має право здійснювати перерахунок сум нарахованих доходів, утриманого податку на доходи фізичних осіб/військового збору за будь-який період та у будь-яких випадках для визначення правильності оподаткування незалежно від того, чи має платник податку право на застосування податкової соціальної пільги.
Згідно із пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу №2755 податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Згідно із пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168 Кодексу №2755 податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно Бюджетного кодексу України. Згідно із п. 29.1 ст. 29 БК України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69 та 71 БК України закріплені за місцевими бюджетами. Відповідно до п. 29.2 ст. 29 БК України військовий збір, що сплачується (перераховується) належить до доходів загального фонду Державного бюджету України.
Для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту ставка військового збору залишається 1,5 відс. від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 пункту 161 підрозділі 10 розділу ХХ Кодексу №2755 (https://tax.gov.ua/media-tsentr/novini/847129.html). 
Порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України (абзац четвертий підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Кодексу №2755). Кабінетом Міністрів України відповідний порядок пільгового оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців на період дії правового режиму воєнного стану був визначений Постановою № 244 від 17.03.2023 (далі Постанова № 244), згідно з якою до постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 № 1161 Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором внесені зміни. Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/а/29 (застосовується з 01.06.2022) під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та інше (справа № 520/21383/25 ЄДРСР 135984491).
Згідно із абз.першим пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Кодексу№2755 звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV Кодексу №2755 не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 3 і 4 пункту 170.13-1 статті 170 Кодексу №2755.
Відповідно до статті 83 Кодексу №2755 для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, зокрема, податкова інформація.
Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 9901/415/18 вважає, що законодавчі обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені у суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. 
Адміністративний орган – орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації (п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року № 2073-IX).
Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.
Індивідуальний акт – акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України). 
Відповідно до позиції у постанові Верховного Суду від 19.06.2020 у справі №140/388/19 акт перевірки є службовим документом податкового органу, в якому фіксуються виявлені порушення платником податкового законодавства, контроль за дотриманням якого здійснюється податковим органом, водночас акт містить доказову інформацію про факти і зміст самого порушення платника податків.
Верховний Суд у справі № 640/11938/20ЄДРСР 96833075 щодо індивідуального акта-роз`яснення зазначив: відповідь, викладена у листі, містить правову позицію суб`єкта владних повноважень з конкретного кола питань, носить інформаційний характер та не створює для позивача чи інших осіб певних правових наслідків, відповідно, не порушує права та інтереси позивача. 
Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 у справі №826/2426/16 (ЄДРСР 83104634) зазначив, що листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі №826/10888/18 висновує: саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його правомірності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Не кожен дефект акту робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки під час прийняття певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то залежно від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його правомірність. Порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку доводам у додаткових поясненнях Відповідача від 18.05.2026 вх.№26553/26, який зазначає: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси є державною організацією, створеною для обслуговування потреб військових частин, підпорядкованою ЗСУ, але не є військовим формуванням, не укомплектоване військовослужбовцями, варто зазначити, що надана публічна звітність щодо вказаної ознаки доходу 185 (https://zir.tax.gov.ua/main/bz/view/?src=ques&id=37097) свідчить про наявність у штаті військовослужбовців.
Відповідно до постанови КМУ від 9 березня 1995 р. № 167 «Про питання оплати праці окремих категорій працівників (невійськовослужбовців) Збройних Сил та інших військових формувань України» вирішено: надати Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Державній прикордонній службі, Головному управлінню Командуючого Національної гвардії, Центральному управлінню Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Штабу цивільної оборони, органам управління інших військових формувань право: установлювати доплату в розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки), працівникам Збройних Сил та інших військових формувань, оплата яких проводиться на основі Єдиної тарифної сітки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 
січня 1993 р. № 44 «Про оплату праці працівників бюджетних установ і організацій на основі Єдиної тарифної сітки», за підтримку постійної бойової готовності військ (сил). Додаткові витрати на зазначену мету провести у межах загальних асигнувань, передбачених у державному бюджеті на грошове утримання Збройних Сил та інших військових формувань. 
Суд враховує, що під час розгляду заперечень на акт перевірки за наявних усних повідомлень про виплати працівникам ЗСУ відповідна комісія та працівники контролюючого органу не перевірили надані пояснення з порівнянням змісту відповідних наказів/розпоряджень для фінансової/бухгалтерської служби про встановлення/невстановлення доплат в розмірі до 50 відсотків посадового окладу стосовно кожного працівника КЕВ міста Черкаси, не зажадали отримати конкретні документи щодо нарахування відповідно до постанови КМУ №167 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/167-95-%D0%BF#Text) з огляду на наявний витяг з електронної інформаційної бази щодо Позивача (а.с.55- 64 т.2) у контексті сформованих показників публічної звітності, тому діяли необгрунтовано, без урахування усіх обставин, допустивши фундаментальне порушення (допущення суттєвої, істотної помилки під час прийняття певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення), що свідчить про нелогічгість і непослідовність висновків за результатами проведеної перевірки, зважаючи на те, що йдеться про роль податкового агента і кошти як власність кожного працівника КЕВ міста Черкаси, тому Відповідач безпідставно надмірно утримав 3,5 % військового збору немотивовано застосувавши ставку 5% замість 1,5%, що передбачено чинним законодавством стосовно працівників ЗСУ.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/16275/16 зазначив, що заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, що викладені у постановах Верховного Суду. 
Поняття «грошове забезпечення» і «заробітна плата», яке використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, тому спір щодо виплати грошового забезпечення охоплюється застосованим у ч.2 ст.233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці» та, відповідно, зверненням до суду із заявленими вимогами позивачем не обмежується будь-яким строком (висновки ВС у постанові від 25.04.2018 у справі №804/496/18, постанові ВПВС від 21.08.2019 у справі №360/3359/19).
Податкове правопорушення — це протиправна, винна дія (чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів або посадових осіб, що порушує встановлені правила Кодексу №2755, тому залежно від характеру та наслідків, тягне за собою фінансову, адміністративну або кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За матеріалами справи суд не встановив доказів, що підтверджують висновки частини 3 акта перевірки (а.с.11-14 т.1) КЕВ міста Черкаси щодо порушення норми п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу №2755, що призвело би до заниження податковим агентом податкового зобов`язання зі сплати війського збору у сумі 817262.75 грн за чинного правового регулювання і відповідного фінансування Міністерством оборони України для КЕВ міста Черкаси та у контексті застосування фінансової відповідальності у вигляді похідних щодо сплати військового збору (пені, санкції) за невстановленого податкового правопорушення стосовно платника податків, який використосував офіційно оприлюднену податкову інформацію.
За результатом перевірених доводів, оцінених доказів, встановлених обставин, дослідження змісту ППР від 06.01.2026 №244/23-00-24-06-16 у сумі 987672.04 грн (збільшення податкового зобов`язання у сумі 817262.75 грн, пені у сумі 88683.02 грн та штрафної санкції у сумі 81726.27 грн) за неналежної/дефектної процедури розгляду заперечень на акт перевірки без перевірки усних пояснень у контексті забезпечення сприяння платнику податків бути почутим під час клієнтоорієнтованого сервісу в адмініструванні податків щодо повідомлення про встановлення доплат в розмірі до 50 відсотків посадового окладу (яким саме та/або усім працівникам КЕВ міста Черкаси), суд доходить висновку про протиправність і немотивованість індивідуального акта контролюючого органу, що потрібно скасувати, адміністративний позов задовольнити.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України під час задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Враховуючи, що позивач сплатив судовий збір за вимогу майнового характеру згідно із платіжними інструкціями від 12.01.2026 №23 (479703340) 2662.40 грн (ідентифікатор документа в Казначействі 954760914), від 23.01.2026 №59 (482410404) 9189.66 грн (ідентифікатор документа в Казначействі), то потрібно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області витрати зі сплати судового збору у сумі 11852,06 грн.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 06.01.2026 №244/23-00-24-06-16 форми «Д» у сумі у сумі 987672.04 грн про визначення грошового зобов`язання (збільшення сплати військового збору у сумі 817262.75 грн, за штрафними санкціями у сумі 81726.27 грн, пені у сумі 88683.02 грн).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м.Черкаси, 18002, ЄДРПОУ 44131663) на користь Державної організації (установа, заклад) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси (вул.Надпільна 220, м.Черкаси, 18001, ЄДРПОУ 26631946) витрати зі сплати судового збору у сумі 11852 (одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн 06 коп.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.
Копію рішення направити учасникам справи:
позивач: Державна організація (установа, заклад) Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси [вул.Надпільна 220, м.Черкаси, 18001, ЄДРПОУ 26631946];
відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області [вул. Хрещатик 235, м.Черкаси, 18002, ЄДРПОУ ВП 44131663];
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство оборони України [проспект Повітряних сил України 6, м.Київ, 03168, ЄДРПОУ 00034022].
Рішення суду складене 16.06.2026 (протягом десяти робочих днів).

Суддя 	Лариса ТРОФІМОВА