УХВАЛА
Іменем України
30 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 2-2615/2011
провадження № 61-3295ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року в справі за позовом заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок у державну власність,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2011 року заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (далі - ДП «Пуща-Водиця») звернувся до суду з позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок у державну власність.
Останнім рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2014 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2015 року, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області задоволено частково:
Визнано недійсними та скасовано:
рішення 38 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 07 липня 2010 року № 2 «Про припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»;
рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 04 серпня 2010 року № 4 «Про затвердження технічної документації щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»;
Визнано недійсними та скасовано рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 04 серпня 2010 року у тому числі і:
№ 81 «Про надання дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3928 га у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства»;
№ 80 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3928 га у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства».
Визнано недійсними державні акти, у тому числі і:
серії ЯЛ № 374288 на право власності на земельну ділянку площею 0,3928 га, в с. Софіївська Борщагівка, з кадастровим номером 3222486200:03:009:0023, виданий ОСОБА_1 ;
серії ЯЛ № 374289 на право власності на земельну ділянку площею 0, 3928 га, в с. Софіївська Борщагівка, з кадастровим номером 3222486200:03:009:0024, виданий ОСОБА_2 .
Витребувано з незаконного володіння на користь ДП«Пуща-Водиця» земельні ділянки, у тому числі:
земельну ділянку площею 0,3928 га, в с. Софіївська Борщагівка, з кадастровим номером 3222486200:03:009:0023, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;
земельну ділянку площею 0, 3928 га, в с. Софіївська Борщагівка, з кадастровим номером 3222486200:03:009:0024, що належить на праві власності ОСОБА_2 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Постановою Верховного Суду України від 24 червня 2015 року в задоволенні заяв ОСОБА_125 , ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року відмовлено.
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Київської області із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2016 року провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2014 року за нововиявленими обставинами закрито.
У квітні 2016 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду Київської області заяву про перегляд рішення апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
26 серпня 2016 року до Апеляційного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами, яка на підставі заяви ОСОБА_1 від 21 жовтня 2016 року залишена без розгляду, про що Апеляційним судом Київської області постановлена ухвала від 01 листопада 2016 року. 
03 січня 2026 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку подали до Київського апеляційного суду заяву про перегляд за виключними обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року у цивільній справі № 2-2615/2011.
Заявники просили суд апеляційної інстанції поновити строки на подання цієї заяви; переглянути судове рішення у справі від 11 грудня 2014 року за виключними обставинами; позов позивача в частині визнання недійсним та скасування рішення 40 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 10 вересня 2010 року № 32 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3928 га, у власність ОСОБА_1 для ведення селянського господарства»; № 31 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3928 га, у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарська», визнання недійсним державного акта серії ЯЛ № 374288 на право власності на земельну ділянку, площею 0,3928 га, кадастровий номер 3222486200:03:009:0023, виданих ОСОБА_1 , та державного акта серії ЯЛ № 374289 на право власності на земельну ділянку, площею 0,3928 га, кадастровий номер 3222486200:03:009:0024, виданий ОСОБА_2 , витребування земельної ділянки, площею 0,3928 га, кадастровий номер 3222486200:03:009:0023, що належить на праві власності ОСОБА_1 , залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України (позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи).
На обґрунтування доводів заяви про перегляд за виключними обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року у цивільній справі № 2-2615/2011 зазначали, що 03 грудня 2025 року Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що «Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу». Таким чином Конституційний Суд України констатував відсутність у прокурора права на звернення із позовом до суду та із тексту рішення Конституційного Суду України не вбачається обмеження темпоральної дії в часі стосовно правовідносин, які виникли та припинили свою дію.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року. 
12 березня 2026 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року разом з клопотанням про поновлення строку. Проте відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження не пропущено.
Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 
У наданий судом строк ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду із заявою на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 26 березня 2026 року та надали до суду докази на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі. 
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
За визначеним порядком заява про перегляд судового рішення подається до суду з підстави, визначеної пунктом 1 частини третьої статті 423 цього Кодексу ( встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане), - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України - пункт 4 частини першої статті 424 ЦПК України.
Визначений пунктом 4 частини першої статті 424 ЦПК України строк (тридцять днів) для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими статтею 127 ЦПК України.
Разом з тим, як передбачено пунктом 2 частини другої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстав, визначених пунктами 2 і 3 частини другої та частиною третьою статті 423 цього Кодексу, не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. 
Строки, передбачені цією частиною, не можуть бути поновлені, крім строку, передбаченого для перегляду судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, яке набуло статусу остаточного, після спливу десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, за умови що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подана протягом тридцяти днів з дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.
Тобто, зі змісту наведених вище положень чинного законодавства слідує, що десятирічний строк, визначений пунктом 2 частини другої статті 424 ЦПКУкраїни, не є строком на подання стороною заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, а являє собою строк реалізації стороною взагалі права на можливість втручання в остаточне судове рішення з метою виправлення допущеної, на думку особи, помилки, а тому за своєю правовою природою встановлений даною нормою строк (10 років) є преклюзивним (присічним) і не може бути поновлений, незалежно від поважності причин його пропуску.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Європейський Суд з прав людини зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «DeGeouffre dela Pradellev. France» від 16 грудня 1992 року).
Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.
Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у рішеннях у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.
Відмовляючи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у відкритті провадження за заявою про перегляд за виключними обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року на підставі пункту 2 частини другої статті 424 ЦПК України, суд апеляційної інстанції врахував, що заяву подано з пропуском десятирічного строку на подання заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, вказаний строк є преклюзивним (присічним) і не може бути поновлений, незалежно від причин його пропуску, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі за нововиявленими обставинами та розгляду справи по суті.
Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Доступ до суду, як елемент права на справедливий судовий розгляд, не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.
Такий підхід є складовою частиною принципу правової визначеності у площині запобігання перегляду остаточних судових рішень за відсутності вагомих для цього підстав.
Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року в справі за позовом заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок у державну власність відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська