Справа № 199/7766/26
(3/199/2106/26) 
ПОСТАНОВА 
іменем України
18.06.2026           місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 165788 від 29.05.2026 зазначено про те, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків за доглядом дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: 20.05.26 близько 14:12 години за адресою: місто Дніпро, вул. Донецьке шосе, 8 вдарив в обличчя ногою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У судовому засіданні, що відбулося 16.06.2026, ОСОБА_1 визнала вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП уповноваженим працівником Національної поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, окрім іншого, долучено:
- рапорт поліцейського щодо виявлення правопорушення;
- копію заяви та пояснень ОСОБА_4 до поліції, про те, що її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побила 19.05.2026 група осіб. 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази у справі, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Так, ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, за що передбачена санкція у вигляді попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Приписами ст. 150 СК України на батьків покладені наступні обов`язки щодо виховання та розвитку дитини:
1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
4. Батьки зобов`язані поважати дитину.
5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.
7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Водночас, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
В цій справі уповноважений працівник Національної поліції не ставить у вину ОСОБА_1 порушення вимог ст. 150 СК України або ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Більше того, зміст описової частини протоколу про адміністративне правопорушення, тобто суті вчиненого правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки в протоколі не зазначено дії ОСОБА_1 , які б вказували на її ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 .
Тобто протокол про адміністративне правопорушення не містить опису обставин, за яких ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , що є обов`язковою умовою для її притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Проте, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення убачається те, що неповнолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_5 вдарив в обличчя ногою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
У зв`язку з цим слід зазначити, що вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, передбачає адміністративну відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП для батьків або осіб, які їх замінюють (санкція - штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), а вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, передбачають для батьків або осіб, які їх замінюють, адміністративну відповідальність за ч. 4 ст. 184 КУпАП (санкція - штраф від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).
Згідно загальновідомої інформації з Інтернет сайту «Судова влада України» ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 11.06.2026 у справі № 199/7757/26 зобов`язано уповноважену службову особу ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ОСОБА_4 від 28.05.2026 (подія зареєстрована в ІТС ІПНП ДРУП № 2 ГУНП за № 17917 від 28.05.2026), в якій ОСОБА_4 вказувала про обставини побиття її сина.
З пояснень ОСОБА_1 слідує, що вона із сином вже приймають участь в слідчих діях, оскільки до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ст. 127 КК України, кримінальна відповідальність за яким настає для осіб, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.
Станом на 19.05.2026 неповнолітньому ОСОБА_2 виповнилося 14 років.
Тобто, в даному випадку, у вину ОСОБА_1 фактично ставиться те, що її неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 127 КК України, і ОСОБА_5 станом на 19.05.2026, тобто на день вчинення правопорушення, не досяг віку, з якого настає така кримінальна відповідальність.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 убачається наявність ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП.
Натомість, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Проте, уповноважений працівник Національної поліції, всупереч встановленим фактам та приписам ч. 2 ст. 251 та ч. 1 ст. 254 КУпАП, не кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 184 КУпАП. 
У зв`язку з цим слід зазначити, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Так, у справі «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
У справі «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Відповідно суддя за наслідком розгляду даної справи, встановивши в діях ОСОБА_1 ознаки складу більш суворого адміністративного правопорушення, оскільки санкція ч. 4 ст. 184 більша ніж санкція ч. 1 ст. 184 КУпАП, не має права самостійно перекваліфіковувати дії ОСОБА_1 на суворішій склад адміністративного правопорушення, тобто з ч. 1 на ч. 4 ст. 184 КУпАП, оскільки у такому випадку суддя погіршить становище ОСОБА_1 , порушить приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ч. 1 ст. 254 КУпАП. 
Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не тільки не було дотримано відповідного доказового забезпечення, оскільки ОСОБА_1 у вину ставиться невиконання нею батьківських обов`язків (ч. 1 ст. 184 КУпАП), але і було порушено приписи ч. 2 ст. 252, ч. 1 ст. 254 КУпАП, оскільки їй у вину не поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП, ознаки якого фактично описані в самому протоколі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, викладене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що вказує на відсутність в її діях складу даного адміністративного правопорушення, враховуючи, що у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко