Справа № 156/334/26
Провадження № 2/156/345/26
Рядок статзвіту № 40

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
17 червня 2026 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Комзюк Н.Н.,
за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №79849298 від 16.04.2024, укладеним між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем у загальному розмірі 26790,00 грн, а також понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідач умови вказаного договору не виконала належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь.
Ухвалою суду від 03.04.2026 прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розглядати справу без участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. 
Ухвалою суду від 17.06.2026 суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача заочно.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.77, 79, 80 ЦПК України).
Судом встановлено, що 16.04.2024 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 укладено договір позики №79849298.
Пунктом 1 договору передбачено, що позикодавець (ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») зобов`язується передати позичальнику ( ОСОБА_1 ) у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Крім того, у зазначеному договорі сторони погодили суму позики у розмірі 15000,00 грн (п.2.1 договору); строк дії договору - 30 днів, тобто до 15.05.2024, фіксовану процентну ставку 1% на суму позики за кожен день користування позикою (п.2.2 договору).
Пунктом 6 договору сторони узгодили, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті.
Договір позики підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 08001, про що свідчить п.29 договору.
Довідкою ТОВ «»ФК «Фінекспрес» за вих.№ КД-000117890/ТНППвід 09.02.2026 підтверджено переказ 16.04.2024 грошових коштів ОСОБА_1 у сумі 15000,00 грн за вказаними у договорі реквізитами банківської картки № НОМЕР_1 (номер платежу №498827d0-1fd7-4860-adcc-cbc0f95bcbd4).
Отже, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором позики виконало та надало кредит у сумі 15000,00 грн, шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача. Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути отримані кошти, на умовах та у строки, передбачені договором.
Між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» 14.06.2021 укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Згідно з п. 1.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору.
ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та «ФК «ЄАПБ» 25.09.2024 підписали акт прийому-передачі реєстру боржників №32 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021.
Відповідно до витягу з реєстру боржників №32 від 25.09.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26790,00 грн.
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №79849298 від 16.04.2024.
Представник позивача вказує, що після відступлення права вимоги ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконала, не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора. При цьому, з моменту з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
Так, згідно з розрахунком розмір заборгованості за договором позики №79849298 від 16.04.2024 складає 26790,00 грн, з яких: 15000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4500,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 7290,00 грн сума заборгованості по відсотках за понадстрокове користування позикою.
Відповідачем належними доказами не спростовано існування заявленої позивачем заборгованості, не надано доказів на спростування наданого позивачем розрахунку, або доказів повернення кредитних коштів та належного виконання зобов`язання у визначені договорами строки. 
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу за договором позики №79849298 від 16.04.2024у розмірі 15000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог позову про стягнення з відповідача процентів за користування позикою, слід зазначити наступне.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Разом з цим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 14-318цс18).
Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом можливе лише у межах строку дії договору. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Як встановлено судом, строк позики за вказаним договором був погоджений сторонами та становив 30 днів (до 15.05.2024), з фіксованою процентною ставкою, яка нараховується на кожен день користування позикою.
Відтак, у межах строку позики відповідач мав повернути позичені кошти і сплатити проценти.
Заборгованість відповідача за відсотками, станом на 15.05.2024, становить 4500,00 грн.
При цьому, доказів того, що позичальник ініціював подальше продовження строку користування позикою, у порядку, передбаченому договором, матеріали справи не містять. Також не надано доказів того, що первісний кредитор погоджував подальшу зміну строку позики.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитних договорів є необґрунтованими, а тому такі позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №79849298 від 16.04.2024 у розмірі 19500,00 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі - 15000,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі - 4500,00 грн, а у стягненні 7290,00 грн заборгованості по відсотках за понадстрокове користування позикою необхідно відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1937,92 грн. (19500,00 / 26790,00 х 2662,40 = 1937,92).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. («Проніна проти України», №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 536, 629, 1046, 1049, 1054 ЦК України, суд,- 

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №79849298 від 16.04.2024 у розмірі 19500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень, 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по оплаті судового збору у розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійки.
У іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк»;
відповідач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Н. Комзюк