Справа № 712/1993/26
Провадження № 2/712/2438/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:
головуючого-судді – Пересунька Я.В.,
при секретарі – Руденко А.В.,
за участі позивача – ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкас у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Черкаської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком малолітньої дитини, -
в с т а н о в и в:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1.1. У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, просить встановити факт, що він самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
1.2. Позов обґрунтовано тим, що 25 жовтня 2008 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському районі міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 139. 
1.3. За час перебування у шлюбі в сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
1.4. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2025 року у справі № 712/10063/25 шлюб між сторонами було розірвано.
1.5. Після 24 лютого 2022 року внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну та введення воєнного стану відповідачка із синами виїхала до Фінляндії. 
1.6. Повертатись до України вона не планує та влаштовує своє життя в іншій країні, але в липні 2023 року їх менгший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернувся до України. Зокрема, дитина тяжко переживала розлуку з батьком, оскільки в меншого сина склався більш тісний зв`язок саме з батьком, ніж з мамою.
1.7. На даний час менший син не хоче розлучатися з позивачем та бажає жити в Україні, а відрив від батька, проживання в іншій країні, чуже оточення, спілкування чужою для нього мовою – створюють серйозний ризик для його психіки.
1.8. Старший син сторін ОСОБА_4 залишився проживати з мамою у Фінляндії, що підтверджується довідкою про місце проживання від 07 липня 2025 року №БУУ/А//279819/2025 року.
1.9.  ОСОБА_2 у вихованні та матеріальному забезпеченні меншого сина ОСОБА_3 участі не бере, не цікавиться його успіхами у школі, а також духовним та фізичним розвитком дитини.
1.10. Позивач ОСОБА_5 проживає та зареєстрований разом з сином за однією адресою: АДРЕСА_1 , де позивачем було створено всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини і де син має окрему кімнату, яка облаштована всім необхідним для його навчання та відпочинку. Крім того, дитина забезпечена одягом, взуттям відповідно до сезону, засобами гігієни, необхідним канцелярським приладдям, а батько бере активну участь у навчанні меншого сина.
1.11. Всі питання щодо медичного обслуговування та, в разі необхідності, лікування сина, – завжди вирішує саме позивач та відвідує з дитиною сімейного лікаря.
1.12. Відповідачка не бере участь у вихованні сина та не відвідує навчальний заклад, де навчається син.
1.13. Крім того, позивач офіційно працевлаштований, має власне житло, стабільний дохід та повністю утримує свого малолітнього сина, забезпечує його повсякденні потреби, створює всі необхідні умови для його щасливого дитинства.
1.14. Згідно з актом відвідування родини від 08 січня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , для ОСОБА_3 , 2014 року народження, створено всі умови для розвитку. Дитина має окрему кімнату зі спальним місцем та належним чином облаштовану робочу зону для навчання з достатнім рівнем освітлення. Учень забезпечений сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям та засобами особистої гігієни у повному обсязі. Під час огляду встановлено наявність достатнього запасу продуктів харчування, що дозволяє забезпечити хлопця повноцінним та збалансованим раціоном. Батько виявляє високу зацікавленість в освітньому процесі сина, постійно підтримує зв`язок зі школою, приділяє достатню увагу його позашкільному дозвіллю та емоційному стану.
1.15. ОСОБА_1 змушений звернутися до суду із даною позовною заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним його малолітнього сина ОСОБА_3 з метою подальшого збору необхідних документів для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
1.16. Звертає увагу суду, що у випадку, якщо його мобілізують до лав Збройних Сил України, то малолітній ОСОБА_3 залишиться сам без батьківського піклування, оскільки в м. Черкаси у нього нікого з рідних, крім позивача, не має. У зв`язку з цим дитина перебуває в емоційному стресі, оскільки він бажає проживати разом з позивачем, а тому відчуває страх залишитись без батька.
1.17. Аналогічні хвилювання є і у позивача, оскільки інтереси дитини для нього стоять на першому місці, її життя, здоров`я та моральний стан надважливі і він намагається забезпечити найкращі умови для її життя та розвитку.
2. Вчинені судом процесуальні дії у справі, а також пояснення учасників справи в судовому засіданні.
2.1. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 10 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження .
2.2. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 08 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
2.3. У судовому засіданні 22 квітня 2026 року ОСОБА_1 пояснив, що колишня дружина у 2022 році виїхала з дітьми до Фінляндії і там залишилась. Водночас менший син не витримав за кордоном, а він як батько був в Україні, невиїзний. Менший син не знайшов себе за кордоном, у нього майже не було друзів, а шведської мови, на якій розмовляють в тій частині Фінляндії – син не знав і вона йому важко давалась. Під час телефонних розмов син постійно просив забрати його до України і в 2024 році дружина привезла його до Львова, а позивач забрав звідти до Черкас. Він, як батько, самостійно виховує і утримує сина, часто гуляє з ним, водить на тренування, готує, відвідує бабусь. Інколи з уроками допомагають бабусі, які живуть неподалік, особливо бабуся зі сторони колишньої дружини. Позивач визнав, що мати та неповнолітній син ОСОБА_3 , 2014 року народження, спілкуються по телефону і він як батько не чинить цьому перешкод. Інколи колишня дружина через месенджер вайбер питає в позивача як справи у сина, інколи передає одяг для сина, але позивач не вважає, що такі її дії свідчать про участь у вихованні та утриманні дитини. Додав також, що перебуває на військовому обліку та має військово-облікову спеціальність «водій»; проходив строкову військову службу у 1989-1990 роках та має звання «сержант». 
2.4. ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, водночас у підготовчому засіданні 08 квітня 2026 року під час телефонної розмови повідомила суду, що перебуває у Фінляндії та не заперечує проти задоволення позову. Відповідачка також додала, що цікавиться життям меншого сина ОСОБА_3 та не втратила інтересу до його життя, часто йому телефонує, передає речі. Крім того, вона повідомила, що має нормальні відносини з колишнім чоловіком, у якого також дізнається по телефону про сина.
2.5. Представник Служби у справах дітей м. Черкас Зубалій Н.А. у судовому засіданні просила ухвалити рішення в найкращих інтересах дитини. 
2.6. Представник  ІНФОРМАЦІЯ_4  у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду був повідомлений належним чином.
3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 
3.1. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
3.2. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
3.3. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
3.4. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
3.5. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
3.6. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
3.7. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
3.8. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
3.9. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
3.10. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
3.11. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
3.12. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
3.13. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
3.14 Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
3.15. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
4. Фактичні обставини, встановлені судом.
4.1. Судом установлено, що 25 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 139. 
4.2. За час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 – син ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей.
4.3. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2025 року у справі № 712/10063/25 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
4.4. Відповідно до акта про підтвердження фактичного місця проживання, складеного мешканцями квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 і затвердженого головою Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» № 27 Солодкою Л.І., ОСОБА_1 з 2009 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживає син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
4.5. Відповідно до характеристики з місця проживання від 19 січня 2026 року, складеної головою правління Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» № 27 Солодкою Л.І., ОСОБА_1 за час проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проявив себе як відповідальна, неконфліктна людина. Бере активну участь у житті будинку, конфліктів з сусідами не мав. Проживає у двокімнатній квартирі разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
4.6. Згідно з довідкою лікаря-педіатра Педіатричної амбулаторії КПН «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_6 , усі візити до лікаря, отримання медичних консультацій, участь у медичних оглядах, організацію обстежень та лікування малолітнього ОСОБА_3 , 2014 року народження, забезпечує батько.
4.7. Відповідно до довідки № 8, виданої 07 січня 2026 року директором Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 Черкаської міської ради, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зарахований до школи 01 вересня 2020 року до 1 класу; 19 серпня 2022 року вибув за межі України; 23 серпня 2024 року знову був зарахований до 4-Б класу закладу освіти. На час видачі довідки ОСОБА_7 навчається у 5-Б класі. Хлопець виховується батьком, ОСОБА_1 , який з 15 вересня 2025 року розлучений із матір`ю хлопця та наразі самотужки опікується дитиною. Дитина має необхідне приладдя, школу не пропускає, має охайний та доглянутий вигляд. Мати ОСОБА_2 проживає за кордоном. Класний керівник, вчителі-предметники не спілкувалися із матір`ю дитини, оскільки вона не виявляла відповідного бажання. 
4.8. Згідно з актом відвідування родини від 08 січня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 для малолітнього ОСОБА_3 створено всі умови для розвитку. Дитина має окрему кімнату зі спальним місцем та належним чином облаштовану робочу зону для навчання з достатнім рівнем освітлення. Учень забезпечений сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям та засобами особистої гігієни у повному обсязі. Під час огляду встановлено наявність достатнього запасу продуктів харчування, що дозволяє забезпечити хлопця повноцінним та збалансованим раціоном. Батько виявляє високу зацікавленість в освітньому процесі сина, постійно підтримує зв`язок зі школою, приділяє достатню увагу його позашкільному дозвіллю та емоційному стану.
4.9. Відповідно до характеристики ДНЗ (ясла-садочок) № 61 «Ягідка» ЧМР від 16 січня 2026 року № 2 ОСОБА_1 за час роботи проявив себе як кваліфікований та відповідальний працівник. Користується заслуженою повагою серед співробітників. Відповідально ставиться до поставлених завдань, дисциплінований. Роботу виконує ефективно, старанно, звертає увагу на деталі, виконує вказівки згідно з наказом. Має високе почуття відповідальності, не схильний перекладати її на інших, завжди відповідає за доручену справу. Бере активну участь у суспільному житті закладу. Має високо розвинуте почуття колективізму та товариськості. Завжди готовий прийти на допомогу. Рахується з думками інших, заохочує висловлювання протилежних точок хору, здатний прийняти розумну пропозицію.
4.10. У судовому засіданні 22 квітня 2026 року малолітній ОСОБА_3 , за присутності свого класного керівника ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей, адвоката Сененко К.В., та без присутності батька, суду пояснив наступне. 
Дитина зазначила, що на час його перебування в судовому засіданні почуває себе розслаблено. Пояснив, що навчається у Черкаській загальноосвітній школі № 10 у 5-Б класі. У 2020 році він був зарахований до 1 класу, але після початку війни у 2022 році вибув до Фінляндії. У 2024 року повернувся до України та був зарахований до 4 класу. У вільний від навчання час любить малювати та мріє стати архітектором, із останніх малюнків малював природу. У листопаді 2024 році пішов на секцію кікбоксингу, але припинив заняття в 2025 році у зв`язку з травмуванням ноги. За твердженнями дитини, до кола його сім`ї входять: він, брат, батько, мама, бабуся по лінії батька – ОСОБА_9 , бабуся по лінії матері – ОСОБА_10 , дідусь по лінії матері – ОСОБА_11 . За описом дитини - батько середнього зросту, сильний, розумний. Батько все робить найкраще. Він любить проводити з батьком час, гуляти по центру міста. Іноді батько робить з ним домашнє завдання, а іноді бабуся по маминій лінії, яка гарно пояснює предмети. Описуючи матір, малолітній ОСОБА_3 , зазначив, що вона середнього зросту, гарна, розумна. Востаннє він бачився з мамою влітку 2025 року, коли вона приїздила до України на два тижні у власних справах. Нещодавно він спілкувався з матір`ю по телефону і вона питала як в нього справи, як навчання, розповідала різні історії. Із старшим братом він спілкується кожен день по телефону та дуже його любить. Після початку війни він поїхав з матір`ю та старшим братом до Фінляндії, але Україна для нього рідніша. Фінська школа йому подобалась, оскільки там взагалі не задавали домашнє завдання, і умови там кращі, але предмети та процес навчання краще в Україні. Крім того, йому було важко спілкуватись шведською мовою. Тому він для себе вирішив, що хоче повернутись до України та розповів це матері, у зв`язку з чим було прийнято рішення про повернення його до України. Власне Фінляндія як країна йому сподобалась, але в Україні його батько, дві бабусі. Його вихованням та утриманням займається батько. Батько навчив його кататися на велосипеді, вчить не прогулювати навчання, навчатися, допомагати, прибирати в квартирі, дотримуватися режиму дня. Малолітній ОСОБА_3 також додав, що якби була можливість поїхати до мами за кордон, то він з радістю це б зробив, але тільки на літні канікули. Крім того, йому б дуже хотілось, щоб вся сім`я була разом – не важливо чи в Україні, чи за кордоном. Щодо матері, то інколи вона висилає сюди посилки, інколи батько щось їй передає. З останнього мати вислала йому одяг, оскільки він не любить ходити по магазинах та вибирати речі, а також солодощі, які у Фінляндії смачні. 
4.11. Свідок ОСОБА_12 , 1990 року народження, у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідом, з яким у неї дружні, товариські та сусідські відносини. Приблизно із 2005 року на її очах росли діти сусіда ОСОБА_1 , які перебували на його вихованні. Свідку відомо, що в дітей є мати, але в плані виховання, проведення часу з дітьми – вона постійно бачила батька. Батько постійно приділяв увагу малолітньому сину ОСОБА_3 , постійно з ним гуляв на дитячому майданчику, батько знає друзів сина та вміє з ними спілкуватись. На думку свідка, виховання та утримання малолітнього ОСОБА_3 здійснює його батько. Водночас бабусь, дідусів чи тіток дитини свідок не бачила і їй також не відомо, чи здійснюється матір`ю виховання та утримання сина ОСОБА_3 і в який саме спосіб.
4.12. Свідок ОСОБА_13 , 1968 року народження, в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_1 як сусіда та перебуває з ним в дружніх відносинах. На думку свідка, вихованням меншого сина з народження займався батько ОСОБА_1 . Свідок також знає колишню дружину ОСОБА_1 та може її охарактеризувати як розумну та амбіційну. Свідок припустила, що можливо мати більше займається вихованням старшого сина, який залишився з нею за кордоном. Наскільки свідку відомо, то мати меншим сином практично не займалась і розвитку у дитини не було. Свідок так вважає, оскільки коли менший син сторін повернувся до України, то його знання були на дуже низькому рівні і його навчання витягнув батько, який почав з ним системно займатись щоб він догнав однолітків. Батько постійно підбадьорював меншого сина, коли той мав успіхи в навчанні. Вона особисто спілкувалась з дитиною і малолітній ОСОБА_3 , 2014 р.н., розповідав їй, що він сам прийняв рішення про повернення до батька в Україну. Свідок також зазначила, що на її думку, батько самостійного виховує та утримує свого меншого сина, а чи здійснюється матір`ю виховання та утримання меншого сина – їй не відомо. 
5. Оцінка суду
5.1. При вирішенні позовної вимоги про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання малолітнього сина батьком суд враховує мету, для досягнення якої позивач просив встановити відповідний юридичний факт.
5.2. Із позовної заяви вбачається, що метою встановлення такого факту позивач вказував «з метою подальшого збору необхідних документів для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації», оскільки «від встановленого факту самостійного виховання дитини до 18 років залежить виникнення його прав, передбачених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»».
5.3. Оцінюючи такі доводи задля повного вирішення спору, суд виходить із того, що за змістом пунктом 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
5.4. Процедуру надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначено Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (надалі - Порядок № 560).
5.5. Відповідно до п.п. 56-58 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
5.6. За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5 особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
5.7. Як виходить з п. 4 Додатку 5 до Порядку № 560, для отримання відстрочки від мобілізації з підстав самостійного виховання та утримання дитини військовозобов`язаний повинен подати до ТЦК та СП серед інших документів також і документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України).
5.8. Таким чином, встановлення факту самостійного виховання дитини в судовому порядку дійсно може вплинути на права та обов`язки заявника як військовозобов`язаного.
5.9. Для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один з батьків самостійно їх виконує (пункти 73-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22).
5.10. Досліджені судом письмові докази, пояснення дитини та показання свідків свідчать про те, що ОСОБА_1 на даний час виховує й утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , 2014 року народження, та продовжує це робити, оскільки дитини проживає з ним.
5.11. Проте суд враховує пояснення ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 про те, що мати дитини ОСОБА_2 також надає утримання меншому сину шляхом передачі одягу, солодощів, подарунків тощо, цікавиться його успіхами в навчанні під час спілкування по телефону і не самоусунулась повністю від виконання цих батьківських обов`язків. Такі ж обставини пояснила суду матір дитини по телефону в підготовчому засіданні.
5.12. Водночас позивачем не доведено, що мати дитини взагалі не виховує меншого сина, хоч і перебуває за кордоном, не утримує дитину, не цікавиться його навчанням, не бажає піклуватися і свій материнський обов`язок з цього приводу перекинула на батька.
5.13. Доказів про те, що ОСОБА_2 має заборгованість за аліментами на утримання малолітнього сина чи в інший спосіб ухиляється від надання відповідного утримання –суду не надано.
5.14. За таких обставин позивачем не доведено, що він виключно самостійно, тобто без жодної участі матері дитини, виховує та утримує їх меншого сина, що не дає підстав для встановлення відповідного юридичного факту, що давало б йому підстави для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. 
5.15. З огляду на викладене, суд робить висновок про відмову в задоволенні позову. 
6. Розподіл судових витрат між сторонами.
6.1. Судові витрати у виді судового збору не підлягають розподілу з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, що відповідає положенню ст. 141 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 76-77, 81, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Відмовити в задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Черкаської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком малолітньої дитини.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке рішення не буде скасовано.
Повне найменування сторін: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РОНКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: . 
Повний текст рішення суду складено 29 квітня 2026 року.
Суддя: Я.В. Пересунько