ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2026 р. Справа№ 910/8945/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Кравчука Г.А.
суддів: Коробенка Г.П. 
Михальської Ю.Б. 

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 06.05.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026
у справі № 910/8945/24 (суддя Ковтун С.А.)
за скаргою Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на дії приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича
за позовом Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк"
до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Прозеніт",
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зеніт",
3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеніт"
про стягнення 3 000 000,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи.
10 грудня 2024 року Господарський суд міста Києва видав наказ про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прозеніт" (код 40898994), Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зеніт" (код 35556611), Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеніт" (код 31205699) на користь акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" 3000000,00 грн боргу.
28 січня 2026 року Акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк" сформувало у системі "Електронний суд" скаргу на дії приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича, в якій просить:
- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. щодо передання на реалізацію, в межах виконавчого провадження №66665932, земельної ділянки кадастровий номер 3222782602:02:002:0069, адреса: Київська обл., Макарівський р., с. Березівка, вулиця Житомирська, 46- 48, як іпотечне майно, неправомірними;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. передати на реалізацію земельну ділянку кадастровий номер 3222782602:02:002:0069, адреса: Київська обл., Макарівський р., с. Березівка, вулиця Житомирська, 46-48, в межах зведеного виконавчого провадження №66669767.
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі №910/8945/24 відмовлено у відкритті провадження з розгляду скарги Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на дії приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича.
Роз`яснено Акціонерному товариству "Перший Український міжнародний банк", що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) у зведеному виконавчому провадженні можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з розгляду скарги Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на дії приватного виконавця, оскільки оскарження діяльності державної виконавчої служби під час виконання зведеного виконавчого провадження підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк" 06.02.2026 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі №910/8945/24 скасувати та направити справу №910/8945/24 для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначив, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали не було враховано, що всі виконавчі провадження, які входять до зведеного виконавчого провадження №66669767, відкриті на підставі рішень ухвалених судами за правилами господарського судочинства, тобто судами однієї юрисдикції.
Таким чином, наведені обставини у цій справи спростовують доводи суду першої інстанції про підвідомчість цієї справи суду адміністративної юрисдикції. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі №910/8945/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тарасенко К.В., Коробенко Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі № 910/8945/24. Справу № 910/8945/24 призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.04.2026.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від від 02.04.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі № 910/8945/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П., Михальської Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі № 910/8945/24, розгляд справи призначено на 06 травня 2026 о 12 год 20 хв.
Явка представників сторін.
У судове засідання 06.05.2026 з`явився представник позивача.
Представники відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3 та приватного виконавця Солонька М.М. у судове засідання 06.05.2026 не з`явились, про час та місце судового засідання повідомленні належним чином. 
За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).
Оскільки явка представників учасників справи та приватного виконавця Солонька М.М. в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3 та приватного виконавця Солонька М.М.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ч.3 ст.2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.(стаття 1291 Конституції України).
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Положеннями частини 1 статті 18 ГПК України також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Разом з тим, згідно ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 Конституційний Суд України).
З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання.
Розділом V ГПК України врегулювано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах.
Як передбачено ч.1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами (ч.3 ст.327 ГПК України).
За ч.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2025 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. винесено постанову про приєднання ВП 77012808 до зведеного виконавчого провадження №66669767. До складу зведеного виконавчого провадження №66669767, крім виконавчого провадження АТ "ПУМБ" № 77012808, входять виконавчі провадження №66665932, №66666399 та №66666732.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів звертає увагу, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є "судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах", який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Статтею 339-1 ГПК України унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Таким чином, право сторін виконавчого провадження на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця обмежене випадками, коли такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушуються права та свободи скаржника (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 05.12.2023 року у справі №904/416/21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №904/7326/17 зазначено, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі №641/7824/18 вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.
Відповідно до частини 2 статті 18 та частини 2 статті 326 ГПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
В даному випадку апеляційний суд виходить, зокрема, із принципу обов`язковості виконання судового рішення, мети здійснення судового контролю, сторони виконавчого провадження, якою подано скаргу - стягувачем у контексті спрямованості скарги на захист його прав на інтересів як сторони виконавчого провадження.
При цьому, перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що статтею 340 ГПК України унормовано правила подання скарги та прийняття її до розгляду.
Так відповідно до статті 340 ГПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Скарга повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; 5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; 6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа; 7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; 8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 9) викладення обставин, якими особа, яка подає скаргу, обґрунтовує свої вимоги; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.
До скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися;
2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.
Суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Про прийняття скарги до розгляду суд постановляє ухвалу та повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після прийняття її до розгляду.
Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду відповідної скарги, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку господарського судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі №911/100/18).
Таким чином, вказаними нормами чітко передбачено процесуальні дії суду першої інстанції у разі дотримання заявником вимог частин третьої та/або четвертої статті 340 ГПК України.
Статтею 30 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання державного виконавця кількох виконавчих документів щодо одного боржника, за змістом якої виконавче провадження здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.
Згідно з абзацами 1, 2 пункту 14 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.
У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.
Між тим, варто звернути увагу на те, що за зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені. При цьому законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.
Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до частини першої статті 287 КАС України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №660/612/16-ц, від 12.09.2018 року у справі №906/530/17, від 17.10.2018 року у справах №927/395/13 та №5028/16/2/2012, від 05.12.2018 року у справі №904/7326/17, від 13.02.2019 року у справі №808/2265/16 та від 10.04.2019 року у справі №908/2520/16.
Відмовляючи у розгляді по суті скарги Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на дії приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича, суд першої інстанції не надав оцінки наявності чи відсутності підстав для розгляду по суті такої скарги.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що чинним ГПК України не передбачено процесуальної можливості суду першої інстанції відмовляти у прийнятті до розгляду скарги на дії та бездіяльність органу ДВС, тому застосування у даному випадку аналогії процесуального закону судом першої інстанції є безпідставним, необґрунтованим та таким, що позбавляє сторону виконавчого провадження права на доступ до суду.
З урахуванням усього вищевикладеного та встановлених фактичних обставин справи, зважаючи на повноваження та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані в процесі судового контролю за виконанням судових рішень у господарських справах, доводи скаржника, приведені ним в апеляційній скарзі є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги боржника.
У рішеннях від 28.10.1998 року у справі "Осман проти Сполученого королівства" та від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Таким чином, основоположним принципом ст.6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя.
Реалізація права на правосуддя здійснюється шляхом ефективного способу судового захисту.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відмова у прийнятті до розгляду в даному випадку є порушенням права на ефективний спосіб юридичного захисту, оскільки заявником дотримано вимоги закону при зверненні до місцевого господарського суду, натомість судом першої інстанції невірно застосовано норми процесуального права.
Враховуючи викладені обставини, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі №910/8945/24 обґрунтована і підлягає задоволенню, тому ухвалу суду першої інстанції належить скасувати та передати матеріали скарги Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на дії приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича на розгляд суду першої інстанції для вирішення в порядку, передбаченому розділом VI ГПК України.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі №910/8945/24 задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі №910/8945/24 скасувати, справу передати для подальшого розгляду скарги Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на дії приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича до Господарського суду міста Києва. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 12.05.2026.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук 

Судді Г.П. Коробенко

Ю.Б. Михальська