Справа № 472/1374/25
Провадження №2/472/172/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року селище Веселинове
Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
з участю секретаря
судового засідання - Чорної О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у с-щі Веселинове Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
В позовній заяві позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_3 є його матір`ю. Він навчається у Національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова на денній формі навчання та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, а тому він звернувся до суду з вказаним позовом.
Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на своє утримання, оскільки він продовжує навчання, в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи стягувати з 17 листопада 2025 року і до закінчення ним навчання, тобто до 31 грудня 2026 року.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Вендель О.М. не з`явилися. 04 березня 2026 року представник позивача подав до суду заяву, в якій позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без участі позивача та його представника.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання 29.01.2026 року та 05.03.2026 року не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими конвертами, які повернулись до суду з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою", а також повідомлена шляхом розміщення оголошення на веб-сторінці суду. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала, про причини неявки не повідомила суд, відзиву на позовну заяву чи заперечення щодо позову до суду не подала.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подала, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є матір`ю позивача - повнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Відповідно до студентського квитка, довідки від 15.09.2025 року № 321, договору про надання платної освітньої послуги від 05.09.2025 року ОСОБА_1 навчається на І курсі у Національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова на денній формі навчання. Термін навчання закінчується - 31 грудня 2026 року. Вартість платної освітньої послуги за навчальний рік становить 90 450 гривень.
Крім того, на період навчання позивач проживає в м. Миколаїв в найманій квартирі, за яку сплачує щомісячно 5 000 гривень.
Крім того, на період навчання позивач потребує кошти на продукти харчування, одяг, предмети гігієни, проїзд до місця навчання, приладдя, літературу для навчання, тощо.
Вказані витрати повністю сплачує його батько, а відповідач матеріальної допомоги не надає.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Отже, позивач повинен довести як факт того, що він потребує матеріальної допомоги в зв`язку з проходженням навчання, так і факт спроможності батьків надавати таку допомогу.
Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 працездатного віку. Доказів того, що вона за станом свого здоров`я не може працювати суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач може працювати та отримувати дохід.
Законом передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання матеріальної допомого своїй дитині, яка продовжує навчання, другим з батьків.
Таким чином, враховуючи матеріальне становище батьків повнолітнього позивача ОСОБА_1 , приймаючи до уваги, що на даний час позивач ніде не працює, так як навчається на денній формі, проживає разом з батьком, який не може в повній мірі забезпечити його матеріально, суд важає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача на період його навчання. 
Закон при категорії розгляду даних справ покладає обов`язок на позивача довести те, що батько чи матір мають змогу надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Суд вважає, що позивачем доведено та судом встановлено можливість відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено дослідженими доказами сукупність юридичних фактів, що дають підстави суду поклати на матір позивача обов`язок зі сплати аліментів на період навчання свого повнолітнього сина, оскільки ОСОБА_1 досяг 18 річного віку, навчається у Національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова на денній формі навчання, в зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги: оплати на харчування, проживання, оплати транспорту для прибуття на навчання, на придбання приладдя, необхідного для навчання; та наявністю у матері позивача можливості надавати таку допомогу, виходячи з того, що відповідач працездатного віку та може працювати та надавати допомогу сину. Доказів того, що вона за станом свого здоров`я не може працювати суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач може працювати та отримувати дохід. Доказів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали нею сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суду не надано. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відповідач інших утриманців не має, то за таких обставин суд дійшов висновку про можливість сплати останньою аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має достатнього самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними 23-х років.
Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме, розмір аліментів необхідно визначити в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи стягувати з 17 листопада 2025 року і до закінчення навчання, тобто до 31 грудня 2026 року, за умови що позивач буде навчатися, але не більше як до досягнення ним 23 років.
Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. 
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Згідно з ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць. 
Тому, необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211, 20 гривень, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280, 282, 284 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задовольнити повністю.
Стягувати з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на період його навчання у Національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи стягувати з 17 листопада 2025 року і до закінчення ним навчання, тобто до 31 грудня 2026 року, за умови що він буде навчатися, але не більше як до досягнення ним 23 років.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або з дати складення повного тексту заочного рішення суду).
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення (або в день складення повного заочного рішення суду), має право на поновлення пропущеного строку, на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення, а в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області Л.О. Орленко