Справа № 569/28554/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року  Рівненський міський суд

в особі судді – Ковальова І.М.
при секретарі – Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат звернувся представник ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором фінансового кредиту №322498 про надання коштів на умовах від 09 грудня 2019 року в розмірі 14546,80 грн., та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

В судовому засіданні відповідачка заявлені позовні вимоги визнала частково, а саме в частині тіла кредиту та розмір відсотків за передбачений термін кредиту 30 днів. В решті позовних вимог, а саме стягнення відсотків поза межами встановленого терміну вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволені. Крім того, просила зменшити витрати на правничу допомогу у зв`язку з шаблонністю роботи представника позивача при складанні позовної заяви. 

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).

Судом встановлено, що 09 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (товариство) та ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 5610 09.09.2018 (клієнт), разом сторони було укладено договір №322498 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту – кредитний договір).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 3600,00 грн. (далі – позика) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п.1.3. кредитного договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: 1.3.1. Акційна процентна ставка становить 1,14 процентів від суми позики за кожен день користування позикою (416,10 процентів річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору. 1.3.2. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (693,50 процентів річних). 1.3.3. У випадку прострочення клієнтом виконання зобов`язань за договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка, відповідно до п. 3.4., 3.5. цього Договору. 

Відповідно до п.1.4. кредитного договору сукупна вартість позики за акційною ставкою складає 134,20 % від суми позики (у процентному виразі) або 4 831,20 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування позикою 34,20% від суми позики (у процентному виразі) або 1 231,20 грн. (у грошовому виразі). 

Відповідно до п.1.5 кредитного договору сукупна вартість позики за стандартною процентною ставкою складає 157,00 % від суми позики (у процентному виразі) або 5 652,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування позикою 57,00% від суми позики (у процентному виразі) або 2 052,00 грн. (у грошовому виразі). 

Відповідно до п.1.6. кредитного договору позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом. 

Відповідно до п.1.7 кредитного договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати повернення позики, шляхом укладення Додаткової угоди до договору позики, у порядку, передбаченому в Правилах. Товариство залишає за собою право відмовити клієнту у продовженні строку користування позикою.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору товариство має право: вимагати від клієнта повернення позики, сплати процентів за користування позикою та виконання усіх інших встановлених договором зобов`язань; укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою.

Відповідно до п.2.2. кредитного договору товариство зобов`язане: видати клієнту позику не пізніше наступного робочого дня з дня підписання цього договору; прийняти від клієнта виконання зобов`язань за цим договором (у тому числі дострокове - як частинами, так і в повному обсязі); виконувати інші обов`язки, передбачені Договором та чинним законодавством.

Відповідно до п.2.3. кредитного договору клієнт має право: достроково повернути позику як в повному обсязі, так і частинами, сплативши проценти за користування позикою, виходячи з фактичного залишку суми позики та фактичного строку користування позикою; доступу до інформації з питань надання фінансових послуг товариством та інформації, право на отримання якої закріплено законодавством України; у випадку неможливості виконати зобов`язання у встановлений строк у повному обсязі, ініціювати продовження (пролонгацію) строку користування позикою та перенесення дати повернення позики у порядку, зазначеному у п. 1.7. договору.

Відповідно д п.2.4. кредитного договору клієнт зобов`язаний: у встановлений договором строк повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності); повідомляти товариство про зміну даних, зазначених у розділі 8 договору в 3 денний строк з моменту виникнення таких змін; виконувати інші обов`язки, передбачені договором та чинним законодавством.

Відповідно до п.3.1 кредитного договору сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватимуться згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.3.3. кредитного договору отримані грошові кошти від клієнта товариство направляє для погашення заборгованості за договором у такій черговості: у першу чергу – на погашення нарахованої пені та/або штрафів; у другу чергу – на погашення нарахованих процентів за позикою; у третю чергу – на повернення суми позики.

Відповідно до п.4.1. кредитного договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України та цим договором.

Відповідно до п.4.2. кредитного договору порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

Відповідно до п.6.2. кредитного договору внесення змін та доповнень до цього договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів.

Відповідно до п.7.4. кредитного договору клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», повідомлений про свої права згідно статті 8 Закону України «Про захист персональних даних», інформація надана товариством з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння товариством суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом 09.12.2019 13:57:03 ОСОБА_1 

06 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (товариство) та ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 5610 09.09.2018 (клієнт), разом сторони було укладено додатковий договір 394621 до договору №322498 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 09.12.2019 р. (надалі по тексту – додатковий договір).

Відповідно до п.1 додаткового договору у зв`язку із неможливістю виконання клієнтом зобов`язань за договором № 322498 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 09.12.2019 року (надалі – «Договір») у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт звернувся до товариства із проханням продовження строку користування позикою, Сторони домовились про наступне: 

1.1.Продовжити строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2. договору строку користування позикою;

1.2. Встановити нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 08.01.2020;

1.3. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: процентна ставка становить 1,60% процентів від суми позики за кожен день користування позикою (584,00 процентів річних) у межах строку повернення позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору 

Відповідно до п.2 додаткового договору клієнт зобов`язується забезпечити своєчасне погашення суми позики на умовах, узгоджених сторонами в додатковому договорі, у тому числі з можливістю дострокового виконання своїх зобов`язань. 

Відповідно до п.3 додаткового договору всі інші умови договору, не вказані в цьому додатковому договорі, залишаються незмінними і сторони підтверджують за ними свої зобов`язання. 

Відповідно до п.4 додаткового договору цей додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, та є невід`ємною частиною договору. 

Відповідно до п.5 додаткового договору цей додатковий договір укладений в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, підписаний одноразовим ідентифікатором та прирівнюється до укладеної в письмовій формі. 

Додатковий договір підписаний електронним підписом 06.01.2020 17:29:23 ОСОБА_1 .

Позикодавець свої зобов`язання згідно договору позики виконав у повному обсязі надавши позивальнику грошові кошти в розмірі та у строк, визначені договором позики.

З дослідженого в судовому засіданні повідомлення за підписом директора ТОВ ФК «ВЙ ФОР ПЕЙ» О.О. Тихонова вих. № 6268-ВП від 25.11.2025 на звернення ТОВ Лінеура Україна вбачається, що ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № 1582 від 02.07.2015) та отримало ліцензію НБУ №21/1064-рк від 08 червня 2023 року. Між підприємствами укладено угоду на переказ коштів № ВП-230119-2 від 23.01.19. Щодо запиту стосовно переказів коштів від клієнтів ТОВ Лінеура Україна з метою погашення кредитів, а також переказів з метою надання он-лайн кредитів повідомлено наступне. Відповідно до договору ВП-230119 від 23.01.19 було здійснено за дорученням ТОВ ЛІНЕУРА Україна наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів: 09.12.2019 на суму 3600 грн., маска картки НОМЕР_3 .

Крім того, сам факт укладення кредитного договору та додаткового договору та відповідно, отримання кредитних коштів не заперечується і самою відповідачкою.

22 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (клієнт) було укладено договір факторингу №015-220221, відповідно до якого:

п.4.1. у відповідності до умов цього договору клієнт відступає факторові права грошових вимог до боржників, які виникли у клієнта на підставі кредитних договорів з боржниками в розмірі дійсної заборгованості. Права грошових вимог, що відступаються клієнтом факторові, їх кількість, сума та деталізація визначаються відповідним реєстром;

п.4.4. з моменту набуття фактором відступлених йому прав грошових вимог, фактор набуває всіх прав кредитора по відношенню до боржників, у тому числі пов`язаних з цим правом, в обсязі та на умовах, що існували на момент відступлення цих прав, відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно: пред`явлення претензій, визначення умов та надання розпоряджень щодо порядку виконання зобов`язань і здійснення платежів, реструктуризації зобов`язань, часткового чи повного прощення зобов`язань звернення до суду в порядку, встановленому чинним законодавством, надання довідок стосовно зобов`язань а також право на всі суми, які фактор або клієнт одержать від боржників на виконання зобов`язань та вимог, інші права, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржників.

У зв`язку з чим, фактору перейшло право вимоги і за кредитним договором від 09 грудня 2019 року №322498.

22 серпня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» (фактор) та товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» (клієнт) було укладено договір факторингу №20240822/1 відповідно до якого:

п.1.1. за цим договором фактор передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження клієнта за плату у передбачений договором спосіб, а клієнт відступає фактору належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги; 

п.2.1. перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в наступному порядку: п.2.1.1. клієнт формує та надає фактору інформацію згідно з реєстром прав вимоги, необхідну для оцінки заборгованостей боржників, шляхом направлення такої інформації на електронну пошту фактора за формою, погодженою сторонами у відповідному додатку до цього договору; 2.1.2. у випадку погодження такої інформації, фактор формує реєстр права вимоги та надсилає клієнту підписаний скановану копію такого реєстру електронною поштою, а протягом наступного робочого дня – надсилає два екземпляри підписаного реєстру в паперовому вигляді; 2.1.3. перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимоги в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.

У зв`язку з чим, фактору перейшло право вимоги і за кредитним договором від 09 грудня 2019 року №322498.

ТзОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» на адресу відповідача було направлено вимогу оплатити заборгованість за кредитним договором від 09 грудня 2019 року №322498 у якій, зокрема, було повідомлено боржника про набуття прав кредитора та заявлено вимогу про добровільну оплату заборгованості.

Однак, вказана заборгованість відповідачем погашена не була.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 вищевказаного закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Запропоновані банком умови публічного договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Аналіз положень ст.ст.633, 634 ЦК України дає підстави для висновку, що споживач послуг банку (особа, яка підписує Анкету-заяву) приєднується до тих умов, з якими ця особа ознайомлена.

Аналіз положень ст.ст.549, 551,1048,1049,1050,1056-1 ЦК України дають підстави для висновку, що у разі укладення договору кредитного договору, проценти за користування кредитом та неустойка може встановлюватись законом та договором.

Вказаний кредитний договір відповідач у судовому порядку не оспорила, натомість отримала кредитні кошти та користувалася ними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до Правової позиції, яка викладена верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відповідач будучи повідомленим про зміну кредитора, жодного платежу на погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами не здійснила.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц.

Таким чином, новий кредитор – позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Стягнення залишку заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором) на користь нового кредитора – умовами договором позики не передбачено. 

Крім того, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на день винесення рішення судом.

Як слідує з постанови Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд розтлумачив застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів, а саме: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1)в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. 

У зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором в розмірі 7405,20 грн. (9636,40 грн. (розмір відсотків заявлений представником позивача) – 1231,20 грн. (розмір відсотків визначений у додатку №1 до кредитного договору)) та інфляційного збільшення в розмірі 2310,40 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме: до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за договором позики, яка складається з наступного: залишок заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3600,00 грн., залишок заборгованості за відсотками в розмірі 1231,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з положеннями ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц, додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Таким чином суд, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

До позовної заяви представником позивача долучено договір про надання правової допомоги №251202-9Ш від 02 грудня 2025 року, укладений між адвокатом Дзундза О.В. та (адвокат) та ТзОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» в особі директора Шмагало А.І. (клієнт), відповідно до п.1.1. якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; п.1.2. правова допомога за цим договором полягає в наступному: п.п.1.2.1. захист інтересів клієнта у справі за позовом клієнта до гр. ОСОБА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_4 за договором позики №322498 про надання коштів на умова фінансового кредиту; п.4.2. у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000,00 грн.; п.4.5. договору у разі ухвалення судом рішення суду про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3500,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така сума, відповідає критерію розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. згідно платіжного доручення, заявлені позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 4831,20 грн., тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, розрахований відповідно до задоволених позовних вимог в розмірі 804,51 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354
ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в :

Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу адвоката - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф», м.Львів, вул.С.Бандери, 87 оф.54, код ЄДРПОУ 42655697 заборгованість за кредитним договором від 322498 від 09 грудня 2019 року в розмірі4831,20 грн. яка складається з наступного: залишок заборгованості за тілом в розмірі 3600,00 грн., залишок заборгованості по процентам в розмірі 1231,20 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 804,51 грн. та витрати за надану правову правничу допомогу адвоката в розмірі 3500,0 грн.

В решті позовних вимог позивачу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф», м.Львів, вул.С.Бандери, 87 оф.54, код ЄДРПОУ 42655697

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 

Суддя Рівненського
міського суду         І.М.Ковальов