Миколаївський районний суд Одеської області 

Справа №  494/468/26
Номер проведження 2-о/508/23/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Корсаненкової О.О.
присяжних Карпової О.М., Кузьміна О.В.
за участю секретаря Каргополець Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Миколаївка Одеської області цивільну справу № 494/468/26 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Питомець Артем Валерійович, заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про оголошення особи померлою, 
учасники справи:
представник заявника адвокат Питомець А.В.
законний представник заявника ОСОБА_1 
заявник ОСОБА_2 
установив:

У березні 2026 року заявниця звернулася до Березівського районного суду Одеської області із вказаною заявою, посилаючись на те, що вона є колишньою дружиною зниклого безвісти за особливих обставин військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружжя має спільну малолітню дитину – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інтереси якої представляє мати ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_3 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації 14.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 . Солдат ОСОБА_3 був призначений на посаду навідника 4 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 . На виконання бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 від 20.02.2025 року № 53 солдат ОСОБА_3 приступив до виконання службових обов`язків з пункту тимчасової дислокації АДРЕСА_1 до району зосередження 1 БТГр поблизу м.Суми. Відповідно до рапорту від 02.03.2025 року було здійснено переміщення солдата ОСОБА_3 навідником 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 . Особовий склад 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 з 06.01.2025 року був залучений для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на підставі бойового розпорядження командира угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 10.01.2025 року, бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.01.2025 року, бойового розпорядження командира 1 БТГр від 24.02.2025 року та бойового розпорядження 1 БТГр ВЧ НОМЕР_1 від 11.03.2025 року. 13.03.2025 року солдати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснювали бойове чергування на позиції 1 десантно-штурмової роти батальйонної тактичної групи ВЧ НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 . Орієнтовно о 12-20 год. 13.03.2025 року під час стрілецького бою та зупинки просування ворога, пропав радіозв`язок з солдатами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , який не відновився. Наступні пошукові заходи результатів не дали. Приблизно о 13-30 год. 13.03.2025 року біля позицій зазначених військовослужбовців було помічено скупчення ворога, який почав просуватися нижче по лісосмузі в напрямку позицій 1 БТГр. В подальшому знайти солдатів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не вдалося, відновити зв`язок не вдалося. За фактом зникнення солдата ОСОБА_5 було призначено службове розслідування та складено акт службового розслідування, відповідно до якого солдата ОСОБА_3 було визнано таким, що зник безвісти за обставин, що пов`язані із захистом Батьківщини, під час виконання бойового завдання та при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. З дати зникнення військовослужбовця та станом на час звернення до суду з цією заявою, жодних відомостей про його місце перебування заявниця не має. Оголошення померлим ОСОБА_3 необхідне заявниці для наступної реалізації в інтересах доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прав на соціальний захист членів сімей загиблих
військовослужбовців. У зв`язку з чим, просить суд оголосити навідника 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як такого, що брав безпосередню участь у бойових діях, виконуючи завдання за призначенням по відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації на території Курської області та пов`язані із захистом Батьківщини, участі у заходах з національної безпеки і оборони, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, померлим.
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 10.03.2026 року вказану цивільну справу було передано до Миколаївського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю.
01.04.2026 року до Миколаївського районного суду Одеської області надійшла вказана цивільна справа.
Розпорядженням голови Миколаївського районного суду Одеської області від 01.04.2026 року цивільну справу було передано для розгляду до Березівського районного суду Одеської області через неможливість визначення присяжних. 
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 21.04.2026 року вказану цивільну справу було повторно передано до Миколаївського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю. 
Ухвалою суду від 14.05.2026 року зазначену заяву було залишено без руху із наданням заявнику десятиденного строку для усунення недоліків.
20.05.2026 року на адресу суду від представника заявника надійшла заява про усунення недоліків та уточнена заява про оголошення ОСОБА_3 померлим.
Ухвалою суду від 20.05.2026 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 
03.06.2026 року на адресу суду надійшли заперечення Міністерства оборони України, відповідно до яких представник просить у задоволенні заяви про оголошення ОСОБА_3 померлим відмовити через її передчасність та необґрунтованість. Заявником не надано безумовних доказів на підтвердження вірогідного припущення про смерть ОСОБА_3 , а також висновку Уповноваженого про наявність обставин, що свідчать про смерть ОСОБА_3 . 
09.06.2026 року представником заявника було подано доповнення до заяви про оголошення фізичної особи померлою, відповідно до якої посилаючись на судове практику, зазначає про наявність підстав для оголошення ОСОБА_3 померлим та просить заяву задовольнити.
Судове засідання від 10.06.2026 року було відкладено за клопотанням представника заявника.
Заявник, її законний представник та представник в судовому засіданні просили задовольнити подану заяву.
Законний представник зазначила, що із ОСОБА_3 розлучилася ще у 2010 році. Він ніякої участі у житті дитини не приймав, кошти на її утримання не надавав. Вона повністю забезпечує доньку, яка тільки останнім часом отримує пенсію від держави , оскільки батько зник безвісти.
Неповнолітня зазначила, що батьки розійшлися дуже давно, із батьком вона майже не спілкувалася. Іноді він приїжджав до села та вони бачилися. Востаннє чотири роки тому.
Представник Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 10.06.2026 року. Причину неявки не повідомив, заперечень не подав.
Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 10.06.2026 року. Причину неявки не повідомив.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.19).
ОСОБА_6 14.11.2023 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.177)
Згідно із витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 04.02.2025 року № 35, солдата ОСОБА_3 , переведеного за розпорядженням начальника Генерального штабу ЗСУ № 300/ПУ/321/П/дск від 23.01.2025 року на посаду у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 , який прибув з ВЧ НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 , з 04.02.2025 року зарахувати до списків особового складу, взяти на всі види забезпечення. Вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с.29).
З витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.02.2025 року № 48 вбачається, що солдата ОСОБА_3 , який перебуває у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 , призначити навідником 4 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 (а.с.30).
За наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 20.02.2025 року № 53, солдата ОСОБА_3 вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з пункту тимчасової дислокації АДРЕСА_1 до району зосередження 1БТГр поблизу м.Суми (а.с.31).
Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 03.03.2025 року № 64, солдата ОСОБА_3 навідника 4 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 перемістити навідником 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 (а.с.32).
Із витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 13.03.2025 року № 74, солдата ОСОБА_3 навідника 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 вважати таким, що зник безвісти 13.03.2025 року під час виконання бойового завдання внаслідок стрілецького бою поблизу н.п. Рубанщина Курської області (а.с.33).
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 14.03.2025 року № 584 призначено комісію з проведення службового розслідування щодо встановлення обставин зникнення безвісти навідника 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 (а.с.34).
У відповідності до акту службового розслідування, затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_1 29.03.2025 року, за результатами службового розслідування знайшов підтвердження той факт, що 13.03.2025 року навідник 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 зник безвісти поблизу населеного пункту Рубанщина Курської області. Видимих ознак алкогольного та наркотичного спяніння не зафіксовано. Військовослужбовець перебував в індивідуальних засобах захисту та зі зброєю. Протиправних дій з боку військовослужбовця не виявлено. Зазначені обставини зникнення безвісти ОСОБА_3 підтверджуються:
- поясненнями командира роти з ПДП 1 десантно-штурмової роти НОМЕР_5 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_9 від 23.03.2025 року, згідно із якими він провів бойове чергування на КСП 1 десантно-штурмової роти НОМЕР_5 батальйонної тактичної групи ВЧ НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_4 . 13.03.2025 року при виконанні бойового завдання солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 здійснювали бойове чергування на позиціях 1 десантно-штурмової роти НОМЕР_5 батальйонно-тактичної групи ВЧ НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 . Орієнтовно о 12-20 год. 13.03.2025 року під час стрілецького бою з противником пропав радіозвязок з солдатом ОСОБА_3 . Після завершення стрілецького бою та зупинки просування ворога зв`язок з останнім не відновився. Наступні пошукові заходи солдата ОСОБА_3 результатів не дали. У поясненнях ОСОБА_9 повідомляє, що пошук здійснювали за допомогою БпЛА та особового складу 1 ДШР 1 БТГ, але в подальшому відновити зв`язок з військовослужбовцем не вдалося. Приблизно о 13-30 год. біля позицій вище перелічених військовослужбовців було помічено скупчення ворога, який почав просуватись нижче по лісосмугі в напрямку позицій 1 БТГр. В подальшому знайти військовослужбовця ОСОБА_3 не вдалось, відновити зв`язок не вдалось;
- поясненнями головного сержанта 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_10 від 23.03.2025 року, за якими він проводив бойове чергування на КСП 1ДШР 1 БТГ ВЧ НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 при виконанні бойового завдання солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 здійснювали бойове чергування на позиціях 1 десантно-штурмової роти НОМЕР_5 батальйонно-тактичної групи ВЧ НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 . Приблизно о 12-00 год. 13.03.2025 року ОСОБА_10 та військовослужбовці на КСП помітили за допомогою БпЛА просування ворога до наших позицій. З військовослужбовцями на позиції звязалися та передали приготуватися до бою. Приблизно о 12-15 год. отримали доповідь від солдата ОСОБА_4 , що вони почали стрілецький бій з ворогом. Орієнтовно о 12-20 год. 13.03.2025 року під час стрілецького бою з противником пропав радіозв`язок з солдатом ОСОБА_3 . Після завершення стрілецького бою та зупинки просування ворога зв`язок з останнім не відновився. Наступні пошукові заходи солдата ОСОБА_3 результатів не дали. У поясненнях ОСОБА_10 повідомляє, що пошук здійснювали за допомогою БпЛА та особового складу 1 ДШР 1 БТГ, але в подальшому відновити зв`язок з військовослужбовцем не вдалося. Приблизно о 13-30 год. біля позицій вище перелічених військовослужбовців було помічено скупчення ворога, який почав просуватись нижче по лісосмугі в напрямку позицій 1 БТГр. В подальшому знайти військовослужбовця ОСОБА_3 не вдалось, відновити зв`язок не вдалось;
- витягом з журналу бойових дій НОМЕР_6 ВЧ НОМЕР_1 за 11.03.2025 і 13.03.2025 (інв.№3дск від 01.01.2025. Почато 01.01.2025), у якому зазначено, вважати таким, що зник безвісти солдата ОСОБА_3 навідника 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 13.03.2025 року під час стрілецького бою з противником (а.с.36-45).
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.04.2025 року № 433 службове розслідування щодо встановлення обставин зникнення безвісти навідника 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 вважати завершеним. ОСОБА_3 вважати зниклим безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, недоторканості та територіальної цілісності України в районі населеного пункту Рубанщина Курської області (а.с. 50-53).
Згідно із сповіщенням сім`ї № 1/769/284/255 від 24.03.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навідник 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти НОМЕР_5 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації 14.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , вірний військовій присязі та Українському народові, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 13.03.2025 року в районі н.п. Рубанщина Курської області (а.с. 54).
25.03.2025 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстроване кримінальне провадження за № 12025162260000190 за ч.1 ст.115 КК України на підставі заяви ОСОБА_1 про те, що її колишній чоловік, батько їхньої спільної дитини, навідник 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 мужньо виконуючи обов`язок, в бою за Україну, її свободу та незалежність Батьківщини, зник безвісти 13.03.2025 року поблизу н.с.Рубанщина Курської області рф. По теперішній час місце знаходження невідоме (а.с.46) 
Також ОСОБА_3 перебуває у реєстрі зниклих безвісти за особливих обстаин, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 03.06.2026 року (а.с.156)
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.115), які померли ІНФОРМАЦІЯ_7 та 04.09.2006 року відповідно, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , НОМЕР_9 (а.с.172-173).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Частиною першою статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі №755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зазначила, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Отже, визначені статтею 46 ЦК України строки спрямовані виключно на те, щоб запобігти ситуації, в якій передчасно буде визнано померлою особу, яка зникла в умовах невизначеності на територіях, де тривають активні бойові дії.
Крім того, апеляційний суд наголошує на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Отже, шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).
Станом на час розгляду даної справи Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Перелік).
Інформацію про ведення бойових дій поблизу населеного пункту Рубанщина Курської області РФ вищевказаний нормативний документ не містить.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
Отже, суд не може у дані справі застосувати строки, зазначені у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, оскільки ОСОБА_3 пропав безвісті у зв`язку з воєнними діями під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, недоторканості та територіальної цілісності України в районі населеного пункту Рубанщина Курської області, тобто на території противника.
Також, суд враховує, що відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Таким чином, при вирішенні такої категорії справ у розпорядженні суду мають бути належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або наявність суперечностей у доказах, поданих заявником та/або заінтересованими особами на підтвердження відповідних обставин, унеможливлює оголошення особи померлою. Відтак предметом доказування у справі є безпосередньо обставини, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про загибель особи, яку заявник просить оголосити померлою (постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22,від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24, від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24).
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату (територіального центру комплектування та соціальної підтримки) або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин (постанова Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23)).
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що застосування судом, зокрема, шестимісячного строку, який обчислюється з моменту зникнення фізичної особи безвісти, можливе виключно за умови наявності істотних підстав для припущення її загибелі внаслідок воєнних дій або збройного конфлікту, тобто за умови доведеності предмета доказування у справі про оголошення особи померлою.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24 (провадження № 61-6220св25)).
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Звертаючись до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, ОСОБА_1 , посилаючись на результати службового розслідування, призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.04.2025 року № 433, вказувала, що навідник 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , 13.03.2025 року зник безвісти, як такий, що брав безпосередню участь у бойових завданнях, пов`язаного із захистом Батьківщини, недоторканості та територіальної цілісності України в районі населеного пункту Рубанщина Курської області (а.с. 50-53).
Заявниця також зазначала, що оскільки ОСОБА_3 зник безвісти при обставинах, що загрожували йому смертю і дають підстави стверджувати, що він загинув під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини та впродовж тривалого часу будь-яких відомостей про можливе його перебування в інших місцях немає, то вказане може свідчити, що останній загинув унаслідок бойових дій.
Зазначила, що оголошення ОСОБА_3 померлим необхідно їй для реалізації прав їх дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на соціальний захист членів сімей загиблих військовослужбовців.
Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних та перевірюваних доказів, які б прямо або опосередковано підтверджували настання смерті особи: відсутні дані про виявлення тіла чи останків, результати експертиз, відомості про конкретні обставини загибелі, які б дозволяли з достатнім рівнем вірогідності стверджувати про смерть. Наявні у справі накази про визнання особи безвісно зниклою, навіть якщо вони ґрунтується на поясненнях свідків, за своєю правовою природою лише фіксує факт втрати зв`язку з військовослужбовцем і не є доказом настання його смерті, а тим більше доказом обставин, які беззаперечно свідчать про загибель.
Верховний Суд у своїй практиці послідовно виходить із того, що оголошення фізичної особи померлою не може ґрунтуватися на припущеннях або формальних ознаках відсутності, а вимагає встановлення саме таких обставин, які виключають інші розумні пояснення зникнення особи, окрім її смерті. Суд наголошує, що застосування скороченого шестимісячного строку є допустимим лише тоді, коли надані докази у своїй сукупності формують переконливу, внутрішньо узгоджену картину події, що об`єктивно свідчить про загибель, а не залишає простір для альтернативних припущень (зокрема, полон, поранення, втрата зв`язку, переміщення тощо).
У спірних правовідносинах таких доказів суду не надано. Встановлені обставини не усувають можливості існування інших сценаріїв розвитку подій, що прямо суперечить стандарту доказування, необхідному для оголошення особи померлою у скорочений строк.
З огляду на викладене, звернення заявниці із заявою про оголошення особи померлою є передчасним та таким, що не відповідає вимогам частини другої статті 46 ЦК України. За відсутності належних і достатніх доказів обставин, які дають підстави обґрунтовано припускати смерть особи, підлягають застосуванню загальні правила щодо строків оголошення особи померлою, або ж правовий режим визнання особи безвісно відсутньою.
Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Таким чином, оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.
Водночас, з вищевказаних доказів, поданих заявницею, вбачається факт зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 та відсутність беззаперечних доказів загибелі останнього.
Враховуючи вищенаведене, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.
Водночас суд роз`яснює заявниці, що відмова у задоволенні цієї заяви з підстав її передчасності не позбавляє її права на судовий захист у майбутньому. Положення статті 46 Цивільного кодексу України передбачають загальний порядок оголошення фізичної особи померлою, який підлягає застосуванню у випадках, коли відсутні належні та достатні докази обставин, що дають підстави припускати смерть особи у скорочений строк.
У разі, якщо фізична особа залишатиметься безвісно відсутньою протягом строку, встановленого законом, та за цей час не буде отримано відомостей про місце її перебування, заявниця не позбавлена права звернутися до суду із відповідною заявою про оголошення особи померлою на загальних підставах.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Питомець Артем Валерійович, заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про оголошення особи померлою – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області. 
Заявник ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_10 .
Законний представник заявника ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_11 .
Заінтересована особа Міністерство оборони України, м.Київ проспект Повітряних сил України, 6, код ЄДРПОУ 00034022.
Заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_12 .

Суддя        О.О. Корсаненкова

Присяжні О.М. Карпова 

О.В. Кузьмін