Справа № 303/7396/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

18 травня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів : Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2025 року, у складі судді Зизич В.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 19 травня 2021 року з власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту №103152234. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства.
Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору відповідач отримав проект цього кредитного договору з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті) ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором (правочином), що містить усі істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. Підписання договору здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитного договору.
Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №103152234 від 19.05.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000 грн.
Однак взяті на себе зобов`язання, згідно з договором, відповідач належним чином не виконала.
14 вересня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №08Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за кредитним договором №103152234 від 19 травня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.
Позивач вказує, що згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 86000 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту – 20000 грн.; заборгованість за відсотками – 66000 грн.; заборгованість за комісійними винагородами – 0 грн.; - заборгованість за пенею – 0 грн.
Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Діджи Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 вищевказану суму заборгованості у розмірі 86000 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №103152234 від 19 травня 2021 року в розмірі 26000 гривень 00 копійок, судовий збір у розмірі 726 гривень 72 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 гривень, всього 28226 (двадцять вісім тисяч двісті двадцять шість) гривень 72 копійки.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду першої інстанції про відмову в позові в частині заявленої до стягнення складової заборгованості за договором про споживчий кредит, а саме нарахованих відсотків у сумі 60000 грн. є незаконним та не обґрунтованим, оскільки ухвалене без з`ясування всіх обставин справи. Вказує, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. На відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. Вказує, що оскільки станом на 18.06.2021 кредит не було повернуто, і відповідач продовжив користуватись кредитними коштами, платежі на погашення кредиту не вносив взагалі, враховуючи те, що у даному випадку строк кредитування пролонговувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів (до 17.08.2021), а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати на 90 днів, що включає в себе 30 днів строку початкового кредитування на пільгових умовах + 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом даного апеляційного перегляду, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, є рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості за відсотками за кредитним договором, в іншій частині рішення суду не оскаржено і переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, підставами позовних вимог позивача є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що 18 травня 2021 року на офіційному веб-сайті tengo.ua, ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту №103152234. Зазначена заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №103152234 від 19 травня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача.
Також 19 травня 2021 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту та підписано і погоджено графік платежів за договором про споживчий кредит, які є додатками №1 та №2 відповідно до договору про надання споживчого кредиту №103152234 від 19 травня 2021 року.
Отже, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту №103152234 від 19 травня 2021 року, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 20000 грн. строком на 30 днів; сума повернення 26000 грн., де процент за користування кредитом 6000 грн., який нараховується за ставкою 1 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.14).
Згідно платіжного доручення 27793390, 19.05.2021 на рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в сумі 20000 грн. згідно договору № 103152234 (а.с.27).
14 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанси» було укладено договір факторингу №08Т, згідно якого, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №103152234 від 19 травня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс», набуло права вимоги до відповідача. На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Діджи Фінанс» було сплачено ТОВ «Мілоан» кошти, що підтверджується копіями платіжних інструкцій.
Згідно з Витягом з додатку до договору про відступлення прав вимоги № 08Т від 14.09.2021, який засвідчений підписами уповноважених осіб та печатками сторін договору ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право грошової вимоги від ТОВ «Мілоан» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103152234 від 19.05.2021 на суму 86000 грн. (а.с.17).
25 липня 2025 року ТзОВ «Діджи Фінанс» на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості на підставі ст..ст. 530, 512, 516 ЦК України (а.с.29).
Однак, відповідач не погасила наявну заборгованість.
Задовольняючи частково позовні вимоги та відмовляючи у стягненні заборгованості по відсоткам за період з з 19.06.2021 по 17.08.2021 у розмірі 60000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що договором про споживчий кредит №103152234 від 19 травня 2021 року визначено, що кредит надано строком на 30 днів - з 19 травня 2021 до 18 червня 2021 року, розмір процентів згідно п. 1.5.2 договору та додатку №1 до цього договору встановлено в розмірі 1 % за кожен день строку користування кредитом, в сумі 6000 грн, а відтак саме у вказаному розмірі підлягають до стягнення проценти за користування кредитом та при цьому позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов кредитного договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п. 4.1, 4.2 кредитного договору.
Однак з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання з використання одноразового ідентифікатора. За умовами договору відповідач отримала кредит в сумі 20000 гривень, який був перерахований на її рахунок, що підтверджується матеріалами справи, безпосередньо платіжним дорученням №27793390 від 19.05.2021 та відомостями про щоденні нарахування та погашення.
У пункті 6 договору про споживчий кредит № 103152234 від 19.05.2021, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Відповідно до п.п. 1.2, 1.3. Кредитного договору, кредит у сумі 20000 грн. надається строком на 30 днів з 19.05.2021 (строк кредитування).
Пунктом 1.4. Кредитного договору, визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 18.06.2021
Згідно з п. 1.5. Договору, загальні витрати и Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6 000,00 грн. в грошовому виразі та 2,230.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 26 000,00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
Пунктом 1.5.2. Кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 6 000,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно з пунктом 2.3.1.2. Договору про споживчий кредит № 103152234 від 19.05.2021, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6. Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Тобто, за умовами договору про споживчий кредит № 103152234 від 19.05.2021 протягом 30 днів нараховуються передбачені пунктом 1.5.2 договору проценти за ставкою 1% відповідно, за наступні 60 днів передбачені пунктом 1.6, 2.2.3 договору за ставкою 5%.
ОСОБА_1 визнала позов частково у суді першої інстанції, в частині тіла кредиту (а.с.71.). Відповідач своїх зобов`язань перед позивачем з повернення кредитних коштів у строк, визначений договором, тобто, до 18.05.2021 не виконала. Відповідно, остання продовжила користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично, що відповідає п. 2.3 договору.
На відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами.
Враховуючи те, що відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодилася з його умовами, відсутні підстави вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації, не були відомі відповідачу.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами договору.
Наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б такий розрахунок спростовували.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що нарахування відсотків за кредитом слід здійснювати лише до 18.06.2021, оскільки як зазначалось вище, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору в межах погодженого строку кредитування (30 днів), у відповідності до пунктів 1.6, 2.3.1.2 Договору строк кредитування продовжувалося щоденно на один день протягом 60 днів зі сплатою процентів в розмірі 5%, а тому позивачем правомірно нараховано заборгованість за відсотками з 19.06.2021 по 17.08.2021 - 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 66000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про стягнення відсотків ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, тому воно підлягає зміні.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 2422,40 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн., всього 6056 грн., який підлягає до стягнення з відповідача.
Керуючись ст.ст.141, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ухвалив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.
Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2025 року в частині стягнення відсотків та судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (07406, Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1 ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за кредитним договором №103152234 від 19 травня 2021 року у розмірі 86000 (вісімдесят шість тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1 ЄДРПОУ 42649746) 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. у відшкодування сплаченого судового збору, з яких: 2422,40 грн. у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та 3633,60 грн. у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Рішення у частині стягнення з з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 18 травня 2026 року.
Головуючий:
Судді: