КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2026 року справа № 320/14204/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України про визнання протиправними дій, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.
Суть спору: 27.08.2023 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний Суд» звернулась ОСОБА_1 (далі – позивач) до Міністерства фінансів України (далі – відповідач, Мінфін), в якому позивач просить суд:
- скасувати наказ Міністерства фінансів України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » №378/о від 15.08.2023, підписаний державним секретарем Міністерства фінансів України Самоненком Д.А.;
- визнати протиправними дії державного секретаря Міністерства фінансів України Самоненка Д.А. в частині порушення дисциплінарного провадження проти позивача й підписання наказу Міністерства фінансів України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » №378/о від 15.08.2023 та зобов`язати його утриматися від вчинення таких дій;
- зобов`язати державного секретаря Міністерства фінансів України Самоненка Д.А. надати позивачу відпустку відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з 24.07.2023 до 15.11.2023 (115 календарних днів) або перевести позивача у простій до закінчення строку чи скасування воєнного стану на всій території України;
- зобов`язати державного секретаря Міністерства фінансів України Самоненка Д.А. провести службове розслідування та притягнути до дисциплінарної відповідальності членів дисциплінарної комісії (утвореної відповідно до наказу Міністерства фінансів України №348/о від 27.07.2023, підписаного державним секретарем Міністерства фінансів України Самоненком Д.А.), в.о. директора Департаменту боргової політики Міністерства фінансів України Волковську Н. І. та директора Департаменту роботи з персоналом та організаційного розвитку ОСОБА_2 за незаконні дії щодо позивача;
- стягнути з Міністерства фінансів України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50000 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024 справу №320/14204/24 передано на розгляд судді Кушновій А.О. 
Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що спірний наказ Міністерства фінансів України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » №378/о від 15.08.2023 є незаконним. Позивач не вбачає у своїх діях ознак дисциплінарного проступку та не визнає свою вину. Причину відсутності на роботі позивач мотивує необхідністю убезпечити себе від розпочатої 24.02.2022 повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, а також необхідності уникнення небезпеки її життю та здоров`ю в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Позивач зазначає, що з метою уникнення порушень чинного законодавства України та службової дисципліни протягом періоду евакуації, нею у встановленому порядку подавалися заяви про надання відпусток відповідно до Законів України «Про відпустки», «Про державну службу» та «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Водночас подана позивачем заява (зареєстрована як НСЛ №38734/2023 від 17.07.2023 в електронній системі діловодства Міністерства фінансів України «АСКОД») про надання відпустки з 24.07.2023 без збереження заробітної плати відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-IX була погоджена керівником, а саме в.о. директора департаменту боргової політики Міністерства фінансів України Волковською Н.І. та визначеними посадовцями служби управління персоналом, однак не була погоджена державним секретарем Міністерства фінансів України Самоненком Д.А. без надання роз`яснень та/або пропозицій щодо вирішення питання в інший спосіб.
Позивач стверджує, що вона завчасно поінформувала свого керівника, а саме в.о. директора департаменту боргової політики Міністерства фінансів України Волковську Н.І. та керівника служби управління персоналом Сивоконя Д.В. про неможливість її присутності на робочому місці після закінчення відпустки.
Позивач наполягає на відсутності підстав для порушення дисциплінарного провадження, упередженому ставленні членами дисциплінарної комісії відносно позивача, нехтуванні аргументів, свідчень та інтересів позивача.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позову, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати позовну заяву у паперовій формі із належним чином засвідченими доказами у паперовій формі; надати суду докази надсилання копії позовної заяви з додатками відповідачу.
07.05.2024 канцелярією суду зареєстровано заяву представника позивача про усунення недоліків позову, сформовану через підсистему «Електронний Суд» 05.05.2024.
Так, позивач у заяві від 05.05.2024, яка подана через підсистему Електронний суд, зазначає про те, що є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства довічно за хронічним захворюванням, що потребує постійного лікарського нагляду та вітальних медичних засобів. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, позивач евакуювалася за межі території України 02.03.2022, оцінивши загрози та ризики, зокрема з урахуванням стану її здоров`я, де знаходиться до теперішнього часу. Через постійний стрес, викликаний як російською загарбницькою геноцидною війною, спрямованою проти самого існування України та українців, так і діями відповідача в частині переслідування позивача, цькування та умисного приниження честі та гідності, стан здоров`я ще більше погіршився, внаслідок чого було діагностовано декілька нових захворювань, зокрема фіброміалгія, а також позивачем перенесено кардіохірургічну операцію. Враховуючи інвалідність позивача, стан здоров`я та те, що позивач наразі перебуває за кордоном і не має змоги повернутись, у позивача немає можливості надати позовну заяву у паперовій формі із належним чином засвідченими доказами у паперовій формі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами; витребувано докази від сторін.
Копія ухвали Київського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 надіслана всім учасникам справи 30.07.2024, про що свідчать довідки про доставку електронного листа від 30.07.2024.
13.08.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №13220-05-10/23703 від 12.08.2024. У наданому суду відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та наголошує, що спірний наказ є правомірним, позивач не заперечує свою відсутність на роботі 24.07.2023, а її доводи зводяться фактично до переоцінки висновків дисциплінарної комісії в частині поважності причин допущення прогулу державним службовцем, зокрема відсутності її на роботі протягом всього робочого часу 24.07.2023.
Відповідач повідомляє, що позивач проживає у Бельгії та не поверталась до України у тому числі до м. Києва з 02.03.2022 та, починаючи з 25.04.2022 до 21.07.2023 відповідачем було надано позивачу ряд основних та додаткових оплачуваних відпусток, а також відпусток без збереження заробітної плати.
Так, відповідно до наказу Мінфіну від 07.07.2023 №447/в «Про надання відпустки ОСОБА_1 » позивач перебувала у черговій відпустці з 10.07.2023 по 21.07.2023.
Водночас, 21.07.2023 директором Департаменту роботи з персоналом та організаційного розвитку ОСОБА_3 електронним листом було повідомлено ОСОБА_1 про те, що у Міністерстві фінансів України на сьогодні створені усі умови для безпечного виконання його працівниками своїх посадових обов`язків на робочому місці та наголошено, що оскільки відпустка позивача завершується 21.07.2023 (п`ятниця), останній запропонували приступити до виконання своїх посадових обов`язків з 24.07.2023.
24.07.2023 позивач не приступила до виконання своїх посадових обов`язків та була відсутня на робочому місці з 09:00 до 18:00, про що складено відповідний акт. Також відповідач повідомив, що інформація про проходження ОСОБА_1 контрольно-перепускної системи «Терн» 24.07.2023 відсутня, а відповідно до інформації з порталу Пенсійного фонду України на ім?я ОСОБА_1 24.07.2023 листок тимчасової непрацездатності не відкривався.
Наказом Мінфіну від 27.07.2023 №348/о «Про порушення дисциплінарного провадження» порушено дисциплінарне провадження стосовно головного спеціаліста відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики ОСОБА_1 ; утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарної справи державного службовця та затверджено її склад.
Відповідач наголошує на дотриманні ним вимог законодавства та прав ОСОБА_1 , якій надавались відповіді по суті її заяв, можливість ознайомлюватись з документами щодо дисциплінарного провадження, отримувати їх копії; на її прохання долучались документи до дисциплінарної справи; запропоновано ОСОБА_1 надати пояснення суб`єкту призначення (державному секретарю) перед накладенням дисциплінарного стягнення відповідно до статті 75 Закону України «Про державну службу» із дотриманням пункту 35 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, тощо.
Також відповідач зазначає, що при формуванні та розгляді дисциплінарної справи та прийнятті спірного наказу відповідачем повністю дотримані вимоги законодавства та права позивача. Дисциплінарна комісія всебічно та об`єктивно розглянула всі доводи ОСОБА_1 , надавши їй можливість бути присутньою на засіданні комісії, давати свої пояснення, доводи, міркування, про що свідчать матеріали дисциплінарної справи.
Крім того, відповідач повідомив, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 відкрито провадження у справі №320/14244/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Мінфіну з такою ж вимогою, як і в пункті 3 прохальної частини позову, а саме - «Зобов`язати державного секретаря Мінфіну Самоненка Д.А. надати відпустку відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з 24.07.2023 до 15.11.2023 (115 календарних днів) або перевести позивача у простій до закінчення строку чи скасування воєнного стану на всій території України».
Відповідач зазначив, що вищенаведені обставини є підставою для залишення без розгляду позовної вимоги, викладеної у пункті 3 прохальної частини позову, на підставі пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.
До матеріалів відзиву на позовну заяву відповідачем долучено докази на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 26.07.2024.
Також, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін.
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористалась.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 позов ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України в частині позовних вимог про зобов`язання державного секретаря Міністерства фінансів України Самоненка Д.А. надати позивачу відпустку відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з 24.07.2023 до 15.11.2023 (115 календарних днів) або перевести позивача у простій до закінчення строку чи скасування воєнного стану на всій території України - залишено без розгляду.
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. 
Відповідачем не наведені обґрунтовані обставини, які б свідчили про доцільність розгляду справи у судовому засіданні.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства фінансів України про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України.
Позивач з серпня 2003 року проходить державну службу у Міністерстві фінансів України та з 27.05.2019 обіймала посаду головного спеціаліста відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики, що підтверджується наказом від 24.05.2019 №176-о.
Наказом Мінфіну від 19.11.2021 №586/о позивачу запроваджено дистанційну роботу з 22.11.2021 до дати закінчення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби SARS-CoV-2.
У зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію Україна, враховуючи суттєве погіршення безпекової ситуації, загрозу життю та здоров`ю цивільного населення, а також з метою забезпечення особистої безпеки, реалізації та захисту своїх прав і законних інтересів, починаючи з 02.03.2022 та станом на момент звернення до суду ОСОБА_1 перебуває за межами території України.
Починаючи з 25.04.2022 по 21.07.2023 позивачу було надано ряд основних та додаткових відпусток, а також відпусток без збереження заробітної плати, що підтверджується наказами Мінфіну від 21.04.2022 №134/В, від 28.04.2022 №141/В, від 04.05.2022 №146/В, від 12.05.2022 №156/В, від 20.05.2022 №166/B, від 26.05.2022 №180/В, від 02.06.2022 № 189/В, від 09.06.2022 №205/B , від 23.06.2022 № 229/B, від 11.07.2022 №255/B, від 22.07.2022 №291/В, від 01.08.2022 №321/В, від 04.08.2022 №340/B, від 12.08.2022 №357/B, від 19.08.2022 №369/В, від 26.08.2022 №379/B, від 01.09.2022 №385/B, від 09.09.2022 №397/В, від 16.09.2022 №412/B, від 23.09.2022 №416/B, від 03.10.2022 №431/В, від 06.10.2022 №440/B, від 14.10.2022 №454/B, від 27.10.2022 №484/B, від 11.11.2022 №541/B, від 21.11.2022 №579/B, від 05.12.2022 №625/В, від 09.12.2022 №648/B, від 22.12.2022 №675/В, від 09.01.2023 №16/В, від 23.01.2023 №37/B, від 06.02.2023 №65/B, від 20.02.2023 №88/В, від 24.02.2023 №107/B, від 06.03.2023 №133/В, від 20.03.2023 №161/B, від 03.04.2023 №198/В, від 07.04.2023 №222/B, від 21.04.2023 №264/В, від 05.05.2023 №295/B, від 19.05.2023 №342/В, від 12.06.2023 №380/В, від 26.06.2023 №424/B, від 07.07.2023 №447/В.
17.07.2023 позивач звернулась до відповідача із черговою заявою про надання їй відпустки без збереження заробітної плати відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» тривалістю 19 календарних днів з 24.07.2023 по 11.08.2023.
Зазначена заява не була погоджена державним секретарем Міністерства фінансів України Самоненком Д.А., у зв`язку з чим 21.07.2023 відповідач направив на електронну адресу позивача повідомлення про завершення відпустки 21.07.2023 та необхідність приступити до виконання посадових обов`язків з 24.07.2023.
Після закінчення відпустки, а саме 24.07.2023, позивач до виконання посадових обов`язків не приступила, у зв`язку з чим того ж дня о 18 год. 01 хв. було складено акт №1 про відсутність працівника на робочому місці, підписаний ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Зазначені обставини визнаються учасниками справи, а тому відповідно до частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.
24.07.2023 виконуюча обов`язки директора Департаменту боргової політики Наталія Волковська звернулася до державного секретаря Міністерства фінансів України Дмитра Самоненка з доповідною запискою, в якій повідомила, що головний спеціаліст відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики Жук Тетяна Миколаївна 24.07.2023 не приступила до виконання посадових обов`язків після закінчення відпустки.
У доповідній записці також зазначено, що інформація про проходження ОСОБА_1 контрольно-пропускної системи «Терн» 24.07.2023 відсутня, а відповідно до даних порталу Пенсійного фонду України на ім`я ОСОБА_1 цього дня не відкривався листок тимчасової непрацездатності.
Наказом Мінфіну від 27.07.2023 №348/о «Про порушення дисциплінарного провадження» порушено дисциплінарне провадження стосовно головного спеціаліста відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики ОСОБА_1 , утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарної справи державного службовця та затверджено її склад.
Зазначений наказ доведено до відома позивача 27.07.2023 шляхом направлення на її електронну пошту, що підтверджується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 27.07.2023, а також роздруківкою відповідного електронного листа.
Того ж дня відбулось перше засідання дисциплінарної комісії, у порядку денного якого були питання щодо обрання голови та секретаря дисциплінарної комісії та розгляд доповідної записки, яка стала підставою для порушення дисциплінарного провадження.
На вказаному засіданні дисциплінарної комісії від 27.07.2023 вирішили направити лист до Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації; направити лист в.о. директора Департаменту боргової політики Н. Волковській та заступнику директора Департаменту боргової політики - начальнику відділу управління державним боргом Світлані Супрун; направити лист до Мобілізаційного сектору; направити лист ОСОБА_7 ; провести наступне засідання дисциплінарної комісії 02.08.2023 о 11 год. 00 хв з можливістю участі у ньому державного службовця в режимі відеоконференції з використанням відповідних технічних засобів, якщо вона не зможе взяти у ньому участь особисто (за допомогою Microsoft Teams).
Листом Мінфіну №17050-12/361 від 27.07.2023 позивача запрошено взяти участь в засіданні дисциплінарної комісії, яке відбудеться 02.08.2023 о 11 год. 00 хв., особисто або шляхом приєднання у зазначений час до засідання за допомогою Microsoft Teams. Крім того, зазначеним листом запропоновано позивачу надати письмові пояснення щодо відсутності на робочому місці протягом 24.07.2023.
Лист №17050-12/361 від 27.07.2023 надіслано на електронну пошту позивача 27.07.2023, що підтверджується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 27.07.2023, а також роздруківкою відповідного електронного листа.
В матеріалах дисциплінарної справи наявна характеристика позивача, складена заступником директора Департаменту боргової політики – начальником відділу управління державним боргом ОСОБА_8 , відповідно до якої позивач характеризується позитивно, жодних нарікань на виконання нею своїх посадових обов`язків не було, до дисциплінарної відповідальності за період державної служби не притягувалась.
Також, в матеріалах дисциплінарної справи наявні відповіді в.о. завідувача Мобілізаційного сектору про те, що відповідно до звіту з контрольно-перепускної системи 24.07.2023 ОСОБА_1 не заходила до приміщення Мінфіну, директора Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації про те, що інформація про включення та виключення робочої станції ОСОБА_1 та інформація про її роботу в СЕД АСКОД за 24.07.2023 відсутня, директора Департаменту боргової політики про те, що ОСОБА_1 ознайомлена із правилами внутрішнього трудового розпорядку Мінфіну.
01.08.2023 позивачем надано пояснення щодо її відсутності на робочому місці 24.07.2023. У зазначених поясненнях позивач підтвердила факт відсутності її на роботі, проте зазначила, що дана обставина зумовлена поважними причинами, а тому у її діях відсутні ознаки дисциплінарного проступку. ОСОБА_1 зазначила, що причиною її відсутності на робочому місці в приміщенні Міністерства фінансів України за адресою м. Київ, вул. Межигірська, 11 у визначений правилами внутрішнього службового розпорядку час є необхідність убезпечити себе від розпочатої 24.02.2022 повномасштабної збройної агресії російської федерації, а також необхідність уникнення небезпеки її життю та здоров?ю в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами), та з урахуванням стану її здоров`я (в тому числі інвалідності 2 групи з дитинства за хронічним захворюванням, що потребує вітальних лікарських засобів та медичного спостереження) – шляхом вимушеної евакуації з території України 02.03.2022 до теперішнього часу.
02.08.2023 відбулось друге засідання дисциплінарної комісії, на якому були присутні всі її члени та запрошені особи, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . На вказаному засіданні позивач повідомила, що вона знаходиться поза межами України, листки непрацездатності їй не видавались, а поважність причини відсутності на робочому місці зумовлена введенням воєнного стану на території України. Додаткових документів, які б підтверджували поважність причин відсутності на робочому місці 24.07.2023, позивачем не заявлено.
За результатами вказаного засідання дисциплінарної комісії вирішено сформувати дисциплінарну справу та підготувати проект Подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи стосовно головного спеціаліста відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики Жук Тетяни Миколаївни та провести наступне засідання дисциплінарної комісії 07.08.2023.
03.08.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою про надання їй для ознайомлення матеріалів дисциплінарної справи, сформованої відносно неї.
За результатами розгляду зазначеної заяви, листом Мінфіну №17050-12/1 від 04.08.2023 повідомлено позивача, що дисциплінарна справа перебуває на стадії формування та про його завершення позивача буде повідомлено в установленому порядку.
07.08.2023 відбулось третє засідання дисциплінарної комісії, питанням порядку денного якого було прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи відносно позивача.
Так, дисциплінарна комісія прийняла рішення про наявність у діях головного спеціаліста відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» та підстав для її притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до частини третьої статті 66 Закону.
Також, комісія вирішила підписати та внести державному секретарю Подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи стосовно головного спеціаліста відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики ОСОБА_1 , про що повідомити державного службовця.
Відповідно до висновку подання, за результатами дисциплінарного провадження підтверджено наявність у діях ОСОБА_1 вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики, дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Листом Мінфіну №17050-12/381 від 07.08.2023 позивача повідомлено, що дисциплінарною комісією було сформовано дисциплінарну справу та 07.08.2023 у встановленому порядку буде внесено на розгляд державному секретарю Мінфіну відповідне подання з усіма матеріалами дисциплінарної справи. Одночасно, зазначеним листом запропоновано позивачу надати письмові пояснення державному секретарю Мінфіну.
Лист №17050-12/381 від 07.08.2023 надіслано на електронну пошту позивача 07.08.2023, що підтверджується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 07.08.2023, а також роздруківкою відповідного електронного листа.
08.08.2023 позивачем подано до відповідача заяву про відкликання подання дисциплінарної комісії державному секретарю Мінфіну щодо дисциплінарної справи, сформованої на виконання наказу №348/о від 27.07.2023, у зв`язку із порушенням пунктів 16, 30, 31, 31-1, 31-2 Порядку здійснення дисциплінарного провадження та Закону України «Про державну службу».
Листом Мінфіну №17050-12/384 від 08.08.2023 позивача повідомлено, що матеріали дисциплінарної справи надіслані їй для ознайомлення 08.08.2023 о 09 год 17 хв. на електронну пошту.
09.08.2023 позивачем подано до відповідача клопотання про усунення порушень законодавства та долучення матеріалів до дисциплінарної справи.
Листом Мінфіну №17050-12/393 від 10.08.2023 надано відповідь на заяву від 08.08.2023 та клопотання від 09.08.2023 позивача та зазначено, що дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень і Порядком здійснення дисциплінарного провадження. Зазначеним листом позивачу повідомлено про долучення до матеріалів дисциплінарної справи зазначених нею документів, повторно наголошено на можливості надання письмових пояснень та долучено копії протоколів засідання дисциплінарної комісії.
Лист Мінфіну №17050-12/393 від 10.08.2023 надіслано на електронну пошту позивача 10.08.2023, що підтверджується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 10.08.2023, а також роздруківкою відповідного електронного листа.
11.08.2023 позивачем надіслано на електронну адресу відповідача клопотання про долучення матеріалів до дисциплінарної справи.
14.08.2023 позивачем надіслано на електронну адресу відповідача зауваження до подання та висновку дисциплінарної комісії щодо дисциплінарного провадження, відкритого відносно позивача.
15.08.2023 позивачем надіслано відповідачу пояснення, в яких остання повторно наголосила на поважності причин її відсутності на робочому місці 24.07.2023.
Наведені вище звернення та пояснення позивача були надані на розгляд державному секретарю Мінфіну для прийняття відповідного рішення за результатами дисциплінарного провадження.
15.08.2023 Мінфіном прийнято наказ №378/о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », відповідно до якого головному спеціалісту відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики ОСОБА_1 оголошено догану у зв`язку з її прогулом 24.07.2023 (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (пункт 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу»).
Позивач, вважаючи наказ Мінфіну №378/о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).
Згідно зі статтею 1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:
1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;
2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;
3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;
4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;
5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;
6) управління персоналом державних органів;
7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону №889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Згідно з статтею 4 Закону №889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів:
1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави;
2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону;
4) патріотизму - відданість та вірне служіння Українському народові;
5) доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень;
6) ефективності - раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики;
7) забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження;
8) політичної неупередженості - недопущення впливу політичних поглядів на дії та рішення державного службовця, а також утримання від демонстрації свого ставлення до політичних партій, демонстрації власних політичних поглядів під час виконання посадових обов`язків;
9) прозорості - відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України;
10) стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.
За змістом частин першої – третьої статті 5 Закону №889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Частиною першою статті 8 Закону №889-VIII встановлено, що державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Відповідно до пункту 10 частини першої статті Закону №889-VIII службова дисципліна - це неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку.
Статтею 47 Закону №889-VIII закріплено, що правилами внутрішнього службового розпорядку державного органу (далі - правила внутрішнього службового розпорядку) визначаються:
1) початок та кінець робочого часу державного службовця;
2) перерви, що надаються для відпочинку та прийняття їжі;
3) умови і порядок перебування державного службовця в державному органі у вихідні, святкові та неробочі дні, а також після закінчення робочого часу;
4) порядок доведення до відома державного службовця нормативно-правових актів, наказів (розпоряджень) та доручень із службових питань;
5) загальні інструкції з охорони праці та протипожежної безпеки;
6) загальні правила етичної поведінки в державному органі;
7) порядок повідомлення державним службовцем про його відсутність на службі;
8) порядок прийняття та передачі діловодства (справ) і майна державним службовцем;
9) інші положення, що не суперечать цьому Закону та іншим актам законодавства.
Правила внутрішнього службового розпорядку затверджуються загальними зборами (конференцією) державних службовців державного органу за поданням керівника державної служби і виборного органу первинної профспілкової організації (за наявності) на основі типових правил (частина друга статті 47 Закону №889-VIII).
Правила внутрішнього службового розпорядку доводяться до відома всіх державних службовців під підпис (частина третя статті 47 Закону №889-VIII).
Типові правила внутрішнього службового розпорядку затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (частина четверта статті 47 Закону №889-VIII).
Відповідно до частин першої та другої статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.
Згідно з частиною першою статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Відповідно до пункту 12 частини другої статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками, зокрема, є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Частиною першою статті 66 Закону №889-VIII передбачено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:
1) зауваження;
2) догана;
3) попередження про неповну службову відповідність;
4) звільнення з посади державної служби.
Згідно із частиною третьою статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
Відповідно до частини першої статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Згідно з пунктами 2, 3 частини другої статті 67 Закону №889-VIII, обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є, серед іншого: попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; високі показники виконання службових завдань.
Дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.
Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються):
1) на державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А»: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення з урахуванням пропозиції Комісії;
2) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії (стаття 68 Закону №889-VIII).
Відповідно до частини першої статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів.
Частинами десятою та одинадцятою статті 69 Закону №889-VIII передбачено, що результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Дисциплінарна справа повинна містити:
1) дату і місце її формування;
2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження;
3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;
4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень;
6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень;
7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;
8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності);
9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;
12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності;
13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.
Відповідно до статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. 
Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. 
Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення. 
Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку. 
Державний службовець може користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.
Відповідно до статті 75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.
За змістом статті 76 Закону №889-VIII державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.
За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.
Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (частина перша статті 77 Закону №889-VIII).
Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначено Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 (далі - Порядок №1039).
Приписами пунктів 4, 5 Порядку №1039 визначено, що дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. 
Строк здійснення дисциплінарного провадження визначається міністром або суб`єктом призначення з урахуванням встановленого законодавством строку притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.
Тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 45 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 60 календарних днів.
Відповідно до пункту 7 Порядку №1039 для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.
Комісія, дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень, і цим Порядком (пункт 13 Порядку №1039).
Пунктом 24 Порядку №1039 передбачено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Пункт 25 Порядку №1039 щодо змісту дисциплінарної справи відповідає приписам частини другої статті 73 Закону №889-VIII.
Відповідно до пункту 31 Порядку №1039 комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді.
Державний службовець має право бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону №889-VIII, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії, надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи; користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.
Згідно з пунктом 31-1 Порядку №1039 до моменту внесення суб`єкту призначення пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії відповідно до пункту 35 цього Порядку матеріали дисциплінарної справи можуть надаватися для ознайомлення в паперовій або електронній формі працівниками спеціального структурного підрозділу НАДС, секретарем дисциплінарної комісії державному службовцю та/або уповноваженому ним представнику за їх письмовою заявою, в якій зазначається електронна адреса для листування, надсилання матеріалів дисциплінарної справи. Така заява може подаватися в паперовій або електронній формі особисто чи шляхом надсилання на офіційну електронну адресу відповідного державного органу із накладенням кваліфікованого електронного підпису.
Пунктом 32 Порядку №1039 визначено, що про дату, час і місце та спосіб проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними. Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.
Комісія, дисциплінарна комісія може прийняти рішення про перенесення засідання для надання пояснення державним службовцем з урахуванням строків здійснення дисциплінарного провадження. Рішення про перенесення засідання може бути прийнято в разі, коли державний службовець вперше не прибув на засідання або не підключився до засідання дистанційно у випадках, передбачених абзацами першим і другим пункту 19-1 цього Порядку, повідомивши про поважні причини своєї відсутності, зокрема з підстав виникнення технічних проблем, що унеможливили його участь у засіданні в режимі відеоконференції. У разі перенесення засідання Комісія, дисциплінарна комісія повідомляє про це державному службовцю відповідно до абзаців першого і другого цього пункту.
У разі коли державний службовець не прибув на засідання або не підключився до засідання дистанційно у випадках, передбачених абзацами першим і другим пункту 19-1 цього Порядку, і не повідомив про поважні причини своєї відсутності, а також не надав письмових пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, Комісія, дисциплінарна комісія складає акт про відмову від надання пояснень. 
Відсутність державного службовця на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження.
Згідно з пунктом 33 Порядку №1039 Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.
Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
З аналізу вищенаведених правових норм слід зазначити, що Законом №889-VIII визначено поняття дисциплінарного проступку, наведено перелік дій/бездіяльності/рішень, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку, визначено види дисциплінарної відповідальності та порядок притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.
Крім того, аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб`єктом призначення до працівника, який вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом №889-VIII та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також, необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25.04.2022 по 21.07.2023 включно перебувала у відпустках.
17.07.2023 позивач звернулась до відповідача із черговою заявою про надання їй відпустки без збереження заробітної плати відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» тривалістю 19 календарних днів з 24.07.2023 по 11.08.2023.
Зазначена заява не була погоджена державним секретарем Міністерства фінансів України Самоненком Д.А., у зв`язку з чим 21.07.2023 відповідач направив на електронну адресу позивача повідомлення наступного змісту: «У Міністерстві фінансів України на сьогодні створені усі умови для безпечного виконання його працівниками їх посадових обов`язків на робочому місці. Оскільки ваша відпустка завершується 21 липня 2023 року, очікуємо вас на робочому місці 24 липня 2023 року. 
Варто зауважити, що у разі вашої відсутності на робочому місці з 24 липня 2023 року це може бути кваліфіковано як прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (пункт 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу»). 
Статтею 66 зазначеного Закону передбачено за це відповідальність, зокрема частиною третьою та п`ятою.
Враховуючи зазначене пропонуємо приступити до виконання своїх посадових обов`язків після закінчення відпустки.».
Отже, суд дійшов висновку, що останнім днем перебування позивача у відпустці є 21.07.2023, при цьому позивач була належним чином повідомлена про непогодження її заяви від 17.07.2023 та обов`язок приступити до виконання посадових обов`язків з 24.07.2023, що свідчить про її обізнаність щодо необхідності виходу на службу у зазначену дату.
Позивач ознайомлена із Правилами внутрішнього службового розпорядку Міністерства фінансів України 01.10.2018, що підтверджується матеріалами дисциплінарної справи.
Однак 24.07.2023 позивач до виконання посадових обов`язків не приступила, у зв`язку з чим того ж дня о 18 год. 01 хв. було складено акт №1 про відсутність працівника на робочому місці, підписаний ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
У зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці виконуюча обов`язки директора Департаменту боргової політики Міністерства фінансів України Наталія Волковська звернулася до державного секретаря Міністерства фінансів України Дмитра Самоненка з доповідною запискою, в якій повідомила про виявлені обставини та долучила акт №1 про відсутність працівника на робочому місці.
Наказом Мінфіну від 27.07.2023 №348/о «Про порушення дисциплінарного провадження» порушено дисциплінарне провадження стосовно головного спеціаліста відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики ОСОБА_1 , утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарної справи державного службовця та затверджено її склад. Зазначений наказ у той же день доведено до відома позивача електронною поштою.
27.07.2023 відбулося перше засідання дисциплінарної комісії, за результатами якого, зокрема, вирішено витребувати необхідні матеріали та призначити наступне засідання на 02.08.2023, про що позивача було повідомлено та запропоновано надати письмові пояснення щодо відсутності на роботі 24.07.2023.
З матеріалів дисциплінарної справи вбачається, що позивач характеризується позитивно, раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувалась. Водночас отриманими відповідями структурних підрозділів підтверджено її відсутність 24.07.2023 на робочому місці, зокрема відсутність доступу до приміщення Мінфіну та будь-якої службової активності.
01.08.2023 позивач надала письмові пояснення, у яких підтвердила факт відсутності на роботі, посилаючись на поважні причини, пов`язані з воєнним станом, перебуванням за межами України та станом здоров`я.
02.08.2023 відбулося друге засідання дисциплінарної комісії за участю позивача, під час якого вона підтвердила наведені обставини та не надала додаткових документів на їх підтвердження. Також на вказаному засіданні надала свої усні пояснення заступник директора Департаменту боргової політики – начальник відділу управління державним боргом ОСОБА_10 , яка є безпосереднім керівником позивача. У наданих поясненнях ОСОБА_10 повідомила, що їй не було відомо про причини відсутності позивача на роботі 24.07.2023 та вона нічого не погоджувала позивачу, оскільки сама з 17.07.2023 по 30.07.2023 перебувала у відпустці.
07.08.2023 дисциплінарна комісія, розглянувши матеріали справи, дійшла висновку про наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, та внесла державному секретарю відповідне подання про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Позивач у подальшому подавала заяви, клопотання та додаткові пояснення, які були долучені до матеріалів дисциплінарної справи та передані на розгляд державному секретарю.
15.08.2023 Мінфіном прийнято наказ №378/о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », відповідно до якого головному спеціалісту відділу управління державним боргом Департаменту боргової політики ОСОБА_1 оголошено догану у зв`язку з її прогулом 24.07.2023 (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (пункт 12 частини другої статті 65 Закону №889-VIII).
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, які судом встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 відпустка не була надана у зв`язку з тим, що не досягнуто згоди працівника та роботодавця, що в подальшому потягло за собою складання акта про встановлення факту відсутності позивача на робочому місці, винесення наказу про порушення дисциплінарного провадження та притягнення до відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.
При цьому суд зазначає, що позивач визнає факт відсутності її на службі 24.07.2023, проте вважає причину своєї відсутності поважною, що унеможливлює притягнення її до дисциплінарної відповідальності.
Оцінюючи наведені доводи, суд виходить з того, що для встановлення факту прогулу (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі в трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі надається виходячи з конкретних обставин.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує свою відсутність на робочому місці в приміщенні Міністерства фінансів України за адресою м. Київ, вул. Межигірська, 11 у визначений правилами внутрішнього службового розпорядку час необхідністю убезпечити себе від розпочатої 24.02.2022 повномасштабної збройної агресії російської федерації, а також необхідністю уникнення небезпеки її життю та здоров?ю в умовах воєнного стану та з урахуванням стану її здоров`я. Разом з тим позивач підтвердила, що станом на 24.07.2023 перебувала за кордоном, при цьому листки непрацездатності їй не видавались.
Надаючи правову оцінку поважності причин відсутності позивача на роботі 24.07.2023 суд зазначає, що сама по собі обставина введення в Україні воєнного стану не може бути оцінена судом як поважність причин відсутності позивача на роботі, оскільки відсутні обставини індивідуального впливу воєнного стану на факт відсутності позивача на роботі.
Доводи позивача про те, що збереження життя та здоров`я працівника є поважною причиною відсутності на робочому місці, а тому застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани є незаконним, на переконання суду є необґрунтованими, оскільки позивач залишила територію України ще 02.03.2022 та тривалий час перебуває за кордоном, при цьому її відсутність на службі у спірний день не була зумовлена раптовими чи непередбачуваними обставинами. Навпаки, така поведінка є наслідком свідомого обрання місця перебування поза межами України без належного врегулювання свого службового статусу.
Посилання позивача на стан здоров`я також не підтверджені належними доказами, оскільки листки непрацездатності їй не видавались, а інших документів, які б свідчили про неможливість виконання службових обов`язків або необхідність стаціонарного чи амбулаторного лікування саме у спірний період, суду не надано.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 №440 «Деякі питання організації роботи державних службовців», робота державних службовців та працівників державного органу за межами України допускається лише у разі службового відрядження, оформленого в установленому порядку. У разі перебування державного службовця або працівника державного органу в робочий час в Україні поза межами робочого місця без рішення керівника державної служби, зазначеного в пункті 1 цієї постанови, або за кордоном, крім перебування у службовому відрядженні, оформленому в установленому порядку, до них не може бути застосовано дисциплінарне стягнення відповідно до закону.
Суд зауважує, що не будучи звільненою та не перебуваючи у відпустці, позивач станом на 24.07.2023 перебувала у статусі державного службовця та мала прибути на роботу (службу), чого не зробила. Тобто, не приступила до роботи у перший робочий день після закінчення відпустки.
За таких обставин суд дійшов висновку, що наведені позивачем причини її відсутності є суб`єктивними, не мають характеру об`єктивних і непереборних перешкод та не підтверджені належними доказами, а відтак не можуть бути визнані поважними.
При цьому суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.11.2024 у справі №552/7015/22, згідно з якою сам по собі факт запровадження воєнного стану не свідчить про наявність поважних причин відсутності на роботі без встановлення обставин його індивідуального впливу.
Перебування позивача за межами України з міркувань безпеки є її правом, однак не звільняє її від обов`язку дотримання вимог законодавства про державну службу та не виключає юридичної відповідальності за порушення службової дисципліни.
Ураховуючи ці обставини у сукупності, суд погоджується із висновками відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, а саме прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення у виді догани.
Судом встановлено, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснено з дотриманням вимог Закону №889-VIII та Порядку №1039.
Зокрема, наказом від 27.07.2023 №348/о належним чином порушено дисциплінарне провадження, утворено дисциплінарну комісію та затверджено її склад.
Зазначений наказ було доведено до відома позивача у день його прийняття шляхом направлення на електронну пошту, що підтверджується матеріалами справи, а відтак позивач була належним чином повідомлена про початок дисциплінарного провадження.
У межах здійснення дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією забезпечено збирання та дослідження доказів, зокрема, витребувано інформацію від відповідних структурних підрозділів, отримано дані щодо відсутності позивача на робочому місці, відсутності проходження контрольно-пропускної системи, відсутності ознак виконання службових обов`язків, а також відсутності відкритого листка непрацездатності.
Позивачу було забезпечено реалізацію її процесуальних прав, передбачених статтею 72 Закону України «Про державну службу» та Порядком №1039. Позивач була своєчасно повідомлена про дату, час і місце засідання дисциплінарної комісії та їй було запропоновано надати письмові пояснення щодо обставин справи. Також, позивач брала участь у засіданні дисциплінарної комісії 02.08.2023 шляхом дистанційного зв`язку та мала змогу надати усні пояснення і поставити запитання. Матеріали дисциплінарної справи після їх формування були надані позивачу для ознайомлення. Окрім того, позивачу було надано можливість подавати заяви, клопотання, додаткові пояснення та зауваження, якою вона фактично скористалася.
Суд враховує, що пояснення позивача були прийняті, долучені до матеріалів дисциплінарної справи та надані на розгляд суб`єкту призначення, що свідчить про дотримання принципу змагальності та права особи на захист.
Дисциплінарною комісією проведено декілька засідань, за результатами яких сформовано дисциплінарну справу та підготовлено вмотивоване подання, як того вимагають пункти 31– 33 Порядку №1039. У поданні наведено встановлені обставини, правову кваліфікацію дій позивача та рекомендацію щодо виду дисциплінарного стягнення.
Суд звертає увагу, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення дисциплінарною комісією враховано характер проступку, обставини його вчинення, а також дані про особу позивача, зокрема позитивну характеристику та відсутність попередніх дисциплінарних стягнень, що узгоджується з вимогами статті 67 Закону №889-VIII.
Таким чином, аналіз наведених обставин у їх сукупності свідчить про те, що дисциплінарне провадження щодо позивача проведено з дотриманням встановленої процедури, із забезпеченням її права на участь у провадженні та надання пояснень, а прийняте за його результатами рішення є таким, що ухвалене уповноваженим суб`єктом, у передбаченій законом формі та в межах наданих повноважень.
Крім того, суд наголошує, що позивачем не надано докази, які спростовують висновки дисциплінарного провадження, проведеного на підставі наказу Мінекономіки від 27.07.2023 №348/о «Про порушення дисциплінарного провадження» та можуть свідчити про не вчинення дисциплінарного проступку.
Також, при вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що у постанові від 22.05.2020 у справі №825/2328/16 Верховний Суд зазначив наступне: «Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18».
Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено таких порушень процедури прийняття наказу Міністерства фінансів України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » №378/о від 15.08.2023, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.
Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність винесення наказу Міністерства фінансів України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » №378/о від 15.08.2023 та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання зазначеного наказу протиправним та його скасування задоволенню не підлягають.
Також, вирішуючи справу в межах вимог та на підставі наданих до суду доказів, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання протиправними дій державного секретаря Міністерства фінансів України Самоненка Д.А., зобов`язання його утриматися від вчинення певних дій, проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності членів дисциплінарної комісії та посадових осіб відповідача, а також вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовної вимоги про скасування наказу №378/о від 15.08.2023 та не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виходячи з аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
Інші аргументи сторін не спростовують вказаних вище висновків суду за результатами розгляду справи.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.