РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
26 червня 2026 р.  Справа № 120/989/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №107/в від 20.11.2025 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував щодо позовних вимог, зазначивши, що позивачка не надала документів, які б підтверджували її право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - ані через підтвердження факту призначення такої пенсії органами Пенсійного фонду України відповідно до статті 10 цього Закону, ані шляхом надання до Міністерства оборони України документів, які б свідчили про її належність до кола осіб, яким така пенсія може бути призначена, та відповідність вимогам до непрацездатності, встановленим статтями 30 та 31 зазначеного Закону.
На переконання представника відповідача, рішення Комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 20.11.2025 № 107/в, яким відмовлено у призначенні ОГД, є правомірним, оскільки відповідає нормам чинного законодавства та базується на підтверджених обставинах, тому, комісією обґрунтовано встановлено, що документи позивачки не підтверджують її право на отримання ОГД.
10.02.2026 представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України до набрання законної сили рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі № 600/1860/25-а, де вирішується питання, подібне до даного предмета спору.
Окрім того, 10.02.2026 року представником відповідача також подано клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини 2 статті 236 КАС України до завершення касаційного перегляду справи № 127/11282/24, в якій предметом розгляду є встановлення юридичного факту – проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування її на його утриманні.
16.02.2026 року представником третьої особи подані пояснення щодо позову.
18.05.2026 року представник відповідача подав до суду заяву та додаткові пояснення, в яких просив врахувати при розгляді справи висновки Верховного суду в справі №280/1098/25 та №600/1860/25-а.
Ухвалою суду від 26.06.2026 року відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про зупинення провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18 березня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20.02.2019 року по справі №128/2548/18, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 20 лютого 2019 року.
Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №46 від 02.03.2022 року ОСОБА_2 мобілізовано.
Згідно з сповіщення сім`ї №7479 адресованого на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що штаб-сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 19 грудня 2022 року під час виконання бойового завдання неподалік н.п. Мар`їнка, Покровського району, Донецької обл. отримав поранення не сумісні з життям.
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 06 лютого 2023 року №27-РС вбачається, що штаб-сержанта ОСОБА_2 , головного сержанта командира мінометного взводу мінометної батареї батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку із загибеллю. Похований 29 грудня 2022 року на сільському кладовищі села Тютьки Вінницького району Вінницької області. Дружина ОСОБА_1 1974 р.н., Донька ОСОБА_4 1995 р.н. Проживають АДРЕСА_1 .
В липні 2025 року позивач звернулася до Міністерства оборони України, через ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її цивільного чоловіка - ОСОБА_2 .
Відповідно до витягу з протоколу № 107/в засідання Комісії МОУ від 20.11.2025 року, позивачу відмовлено у призначенні ОГД у зв`язку з тим, що вона не належить до кола осіб, визначених чинною на дату смерті військовослужбовця ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) редакцією статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.
Не погоджуючись з там рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (в подальшому - Закон України № 2232-XII, в редакції, чинній станом на час виконання спірних правовідносин), здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Статтею 41 Закону України № 2232-XII передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в подальшому - Закон України № 2011-XII, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Статтею 16-1 Закону України № 2011-XII встановлено перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Відповідно до ст. 16-1 Закону України № 2011-XII (у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця та на час виникнення спірних правовідносин), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в подальшому - Постанова № 168, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Абзацами 1-4 п. 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України № 2011-XII, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
На виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в подальшому - Порядок № 975).
Згідно із пунктом 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пунктом 10 Порядку № 975 передбачено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (в подальшому - уповноважений орган), такі документи:
- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
- витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста зі списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії:
- документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
- свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;
- свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);
- свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);
- документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);
- свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою);
- рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);
- рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому згаданого пункту, та копію відповідного рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Сімейного кодексу України, даний Кодекс визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа (ч.ч. 1-3 ст. 3 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Тобто, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.
Тобто, відповідно до норм чинного законодавства, сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.
За своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
Таким чином, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести:
а) факт проживання з загиблим;
б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.
Судовим розглядом встановлено, що причина смерті ОСОБА_2 пов`язана з захистом Батьківщини, відповідачем не заперечується.
Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи належить позивач до кола осіб, які відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Повертаючись до предмета спору цієї справи, а саме протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, необхідно зауважити, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскаржуване в даній справі рішення відповідача мотивовано саме тим, що позивач не перебуває на утриманні загиблого ОСОБА_2 ..
Разом із тим, як вже було зазначено судом, коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону № 2011-XII, а саме: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Тобто, зважаючи на викладені положення статті 16-1 Закону № 2011-XII позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця як один із подружжя - дружина.
Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21, застосовуючи положення статей 1, 3 Сімейного кодексу України, зазначила, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що факт спільного проживання позивача з померлим військовослужбовцем ОСОБА_2 однією сім`єю встановлений за правилами Цивільного процесуального кодексу України рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року по справі № 127/11282/24, що набрало законної сили 10.07.2025.
У наведеному рішенні судом загальної юрисдикції було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з березня 2019 року по 19 грудня 2022 року, а також факт перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого годувальника з 09 грудня 2019 року до дня його смерті.
Таким чином, судовим рішенням від 23 квітня 2025 року по справі № 127/11282/24, яке набрало законної сили 10.07.2025 підтверджується факт того, що позивач та ОСОБА_2 , спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто вони фактично були подружжям, що дає право позивачу на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини першої статті 16-1 Закону № 2011-XII.
Суд відмічає, що справа з тотожними правовідносинами вже була предметом розгляду у Верховному Суді. Так, у постанові від 05.02.2025 у справі №120/17960/23, яку суд враховує при розгляді даної справи, колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла аналогічних висновків.
Водночас, аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 06.04.2022 в справі № 826/9171/16, від 06.07.2022 в справі № 240/5809/18, від 18.05.2023 в справі № 382/277/17, від 05.02.2025 в справі № 120/17960/23.
У постанові від 20.04.2020 в справі № 357/13948/16-а Верховний Суд дійшов висновку, що факт проживання однією сім`єю був установлений судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому позивач є членом сім`ї особи, яка загинула виконуючи бойове завдання, вірна військовій присязі, і має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, виплату якої гарантовано Законом України № 2011-XII.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що рішення, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №107/в від 20.11.2025 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 є протиправним, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.
В той же час, під час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, Міністерством оборони України не надавалась оцінка всіх наданих позивачкою документів, а лише зазначено про відсутність встановлення факту перебування позивачки на утримані загиблого військовослужбовця, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Із урахуванням вищевикладеного, належним спосіб захисту порушеного права позивачки є визнання протиправним та скасування спірного рішення та зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату належної їй одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням висновків суду в даній справі.
Щодо доводів клопотання Міністерства оборони України про необхідність врахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12.05.2026 у справі № 280/1098/25 та від 19.05.2026 у справі № 600/1860/25-а, щодо незворотності дії в часі Закону України № 3515-1Х, суд зазначає наступне.
Так, заперечуючи проти позову, відповідач наполягає на застосуванні правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 19.05.2026 у справі № 600/1860/25-а та від 12.05.2026 у справі № 280/1098/25, зазначаючи про неможливість розширеного тлумачення кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, та відсутність зворотної дії в часі Закону України № 3515-ІХ. Проте суд зазначає, що вказані постанови ухвалені за якісно інших фактичних обставин справи, оскільки стосувалися осіб, які взагалі ніколи не перебували із загиблим військовослужбовцем у зареєстрованому шлюбі.
Натомість, у справі, що розглядається, встановлено, що між позивачкою та загиблим існував зареєстрований шлюб, який хоч і був розірваний, проте після цього сторони продовжили проживати однією сім`єю як чоловік та дружина, спільно виховували дітей та вели спільне господарство, що підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Окрім того, в справах на які посилається представник відповідача, спірними рішеннями Міністерства оборони України вирішено документи заявників повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вони перебували на утриманні загиблих військовослужбовців, тоді як в справі №120/989/26 позивачу відмовлено у виплаті відповідної одноразової грошової допомоги.
За таких обставин, суд погоджується з аргументами позивача, що релевантною до цих правовідносин є саме правова позиція Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладена у постанові від 05.02.2025 у справі №120/1 7960/23. 
Зазначений зразковий підхід виходить з того, що фактичне продовження шлюбних відносин після розірвання шлюбу дає особі право на отримання ОГД як "одному з подружжя" у розумінні ст. 16-1 Закону № 201 І-Х11 у редакції, чинній на момент смерті військовослужбовця.
Окремо суд наголошує на обов`язковості врахування фундаментального принципу in dubio pro persona (тлумачення закону на користь особи), правове обґрунтування якого викладено Верховним Судом у постанові від 10.01.2024 у справі № 240/4894/23. а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 29.08.2018 (справа № 492/446/15-а), від 06.11.2018 (справа № 812/292/18) та від 13.02.2019 (зразкова справа № 822/524/18).
Відповідно до цієї сталої практики та правової позиції ЄСГЇЛ у справі «Щокін проти України», у разі, якщо національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб (зокрема, у такій чутливій сфері, як соціальний захист сімей загиблих військовослужбовців), державні органи та суди зобов`язані застосовувати підхід, який є найбільш сприятливим для фізичної особи.
Отже суд відхиляє доводи клопотання Міністерства оборони України, оскільки аргументи та наведена позивачем судова практика Верховного Суду є повністю релевантними предмету спору, а право позивачки на захист та отримання допомоги є беззаперечним.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1331,20 грн належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати пункт 5 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 20.11.2025 № 107/в засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату належної їй одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням висновків суду в даній справі.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судовий збір в розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 )
Відповідач: Міністерство оборони України (проспект Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ: 00034022)
Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 )

Суддя  Чернюк Алла Юріївна