ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/1478/25 	

Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Кудряшової Ю.В. 
секретар судового засідання: Воробйова І.Г.
за участю представників сторін:
від прокуратури: Вихристюк О.Л. - службове посвідчення № 071189 від 01.03.2023;
від позивача: не прибув; 
від відповідача: не прибув. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Керівника Коростишівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія ОЙЛ" 
про стягнення 50 349,78 грн. 

Прокурор в інтересах держави в особі позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору від 11.12.2024 № СК03/00588, укладеного між Попільнянською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія ОЙЛ"; стягнення 41 000,00 грн. основного боргу, 7 902,94 грн. пені, 608,94 грн. 3% річних, 837,90 грн. інфляційних.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з поставки (забезпечення видачі зі зберігання) позивачу товару (палива) згідно умов договору від 18.11.2024 №СК03/0588. Так, у розпорядженні позивача залишились невикористані з вини відповідача, оплачені у повному обсязі, скретч-карти на 900 л дизельного палива за ціною 49,00 грн/л загальною вартістю 44 100,00 грн. Відповідач допустив істотні порушення договору, внаслідок чого замовник не отримав значну частину придбаного дизельного палива, а відтак зобов`язання сторін за цим договором підлягають припиненню шляхом розірвання договору та стягнення грошових коштів. 
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.
В послідуючому ухвалою суду від 10.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
31.03.2026 через систему "Електронний суд" від Коростишівської окружної прокуратури надійшли пояснення, відповідно до яких прокурор зазначив, що до стягнення на користь позивача підлягають 41 000,00 грн. основного боргу, 6292,41 грн. пені, 608,94 грн. 3% річних, 837,90 грн. інфляційних.
Разом з тим, суд звертає увагу, що даний документ є поясненнями, а не заявою про зменшення позовних вимог. Тому суд продовжує розгляд справи в межах заявлених позовних вимог згідно позовної заяви від 30.10.2025.
Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити в повному обсязі.
Позивач в судове засідання уповноваженого представника не направив.
Матеріали справи містять заяву Попільнянської селищної ради (а.с. 83) про розгляд справи у відсутність їх представника. Також повідомляє, що позовні вимоги підтримує.
Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судові засідання не направляв, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронного листа.
Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, господарський суд, - 

ВСТАНОВИВ:

11.12.2024 між Попільнянською селищною радою (замовник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (постачальник/відповідач) укладено договір №СК03/00588 (договір), відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити замовникові: код ДК 021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти (дизельне паливо по талонах), а замовник прийняти і оплатити такий товар (п.п. 1.1. договору).
Постачальник передає у власність замовнику товар, зазначений в асортименті, кількості за цінами, які зазначені у специфікації (додаток № 1), що додається до даного договору і є його невід`ємною частиною. Специфікація повинна містити найменування товару, одиницю виміру, ціну за одиницю товару (п. 1.2. договору).
Пунктом 2.2. договору визначено місцем поставки товару Житомирська область, смт. Попільня, вул. Б.Хмельницького 7.
За умовами п. 3.1., 3.2. договору, загальна його сума становить 44 100,00 грн. Сума визначена у договорі може бути зменшена за взаємною згодою сторін, залежно від видатків замовника на зазначені цілі (відповідно до діючого законодавству).
Пунктом 3.3. договору передбачено, що ціни на товар, який є предметом договору, не можуть бути безпідставно змінені протягом строку його дії. У разі зміни ціни на товар постачальник надає відповідні висновки аналізу ринку та цін в регіоні, надані компетентними державними органами.
За умовами п. 5.1. - 5.4. договору розрахунки за поставлений товар здійснюються за фактом постачання замовнику. Замовник здійснює оплату товару постачальнику на підставі виставлених видаткових накладних. Розрахунки за товар здійснюються у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7-ми банківських днів з моменту поставки товару. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 5 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.
Пунктом 6.3. договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 4 цього договору.
Відповідно до п. 10.1. договору, останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками та діє до 31.12.2024 та в частині отоварення оплачених талонів до повного отоварення талонів (поставки бензину на АЗС).
Специфікацією, яка є додатком №1 до договору, визначено найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, а саме, 900 літрів дизельного палива по ціні 49,00 грн. з ПДВ на суму 44 100,00 грн.
12.12.2024 сторонами договору підписано видаткову накладну № 0003/0001239, згідно якої передано дизельне паливо в кількості 900 л загальною вартістю 44 100,00 грн. ( а.с. 35).
Також Специфікацією № 0003/0001239-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0003/0001239-С від 12.12.2024 визначено, що позивачу передано 21 скретч-картку по 20 л дизельного палива та 16 стретч-карток по 30 л дизельного палива.
12.12.2024 позивач оплатив згаданий вище товар, тобто 900 літрів дизельного палива, що підтверджується платіжною інструкцією № 4.
Проте, ТОВ "Армерія Ойл" свої зобов`язання за договором №СК03/00588 від 11.12.2024 не виконало, обумовлений товар не поставило.
Проте, в подальшому, всупереч умовам договору, постачальник відмовив у відпуску дизельного пального на автомобільній заправній станції "ANP", що знаходиться по пров. Сікорського Ігор, 2а в смт. Попільня Житомирського району Житомирської області, що підтверджується відповідними актами фіксації факту відмови відпуску пального від 18.03.2025 та 15.04.2025.
12.05.2025 позивач надіслав відповідачу претензію за вих. № 02-13/714 з вимогою виконати зобов`язання за договором або повернути сплачені за товар грошові суми (а.с. 46-48).
Дана претензія повернулася відправнику, оскільки одержувач відсутній за вказаною адресою.
Підставою для звернення до суду за захистом порушених прав позивачів стало те, що відповідач взяті на себе зобов`язання у повному обсязі не виконав, не забезпечив наявність пального за вимогою замовника по факту пред`явлення талонів та не передав замовнику товар у повному обсязі у кількості, за якістю і на умовах встановлених договором, пальне вартістю 44 100,00 грн.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 4 ст. 53 ГПК України унормовано, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (постанова Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 05.09.2020 у справі №9901/511/19, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, 06.07.2021 у справі №911/2169/20, 21.06.2023 у справі №905/1907/21).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 виснувала, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема, подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу.
Прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).
Сам факт незвернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави у цій сфері та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18).
Правовий висновок про те, що прокурор уповноважений звертатися до суду для захисту інтересів держави в суді в особі органу, до компетенції якого належить захист інтересів держави у відповідній сфері, у разі невиконання або неналежного виконання цим органом своїх повноважень, у тому числі з огляду на відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору, міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 та Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/11956/20.
У даному випадку прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Попільнянської селищної ради.
Обґрунтовуючи наявність порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором, останній вказав на те, що кошти, які були витрачені на придбання пального, є коштами територіальної громади, управління та контроль за використанням яких покладено безпосередньо на Попільнянську селищну раду, що призвело до зростання витрат органу місцевого самоврядування та негативно позначилося на виконанні бюджету та спроможності належного функціонування держави та місцевого самоврядування на місцевому рівні.
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно зі ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
За приписами ч. 1 ст. 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.
Видатки місцевого бюджету формуються відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного Бюджетним кодексом України, для виконання повноважень органів місцевого самоврядування (ч. 4 ст. 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Бюджети місцевого самоврядування - бюджети сільських, селищних, міських територіальних громад, а також бюджети районів у містах (у разі утворення районних у місті рад) (п. 2 ч. 1 ст. 2 БК України).
Відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 22 БК України, головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.
Частиною 3 ст. 47 БК України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів забезпечують управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим Кодексом.
Коростишівською окружною прокуратурою повідомлено Попільнянську селищну раду про пред`явлення позову до суду в інтересах держави в особі вказаного органу місцевого самоврядування для захисту інтересів територіальної громади (а.с. 49-52).
Попільнянська селищна рада листом за вих. № 02-13/1283 від 07.08.2023 просила прокуратуру здійснити представництво законних інтересів держави в її особі шляхом звернення до суду з позовом про стягнення вартості непоставленого палива. 
Аналіз наведених вище правових норм свідчить, що у даному випадку особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, які є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, є Попільнянська селищна рада. Невжиття компетентним органом ефективних заходів, спрямованих на захист інтересів держави, зокрема після отримання повідомлення прокуратури, та відсутність намірів самостійного звернення до суду свідчать про його бездіяльність.
Враховуючи викладене, суд вважає, що прокурор, дотримавшись вимог ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", правомірно та обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Попільнянської селищної ради.
Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Як встановлено судом, укладений між Попільнянською селищною радою та ТОВ "Армерія Ойл" договір за своєю правовою природою є договором поставки, положення якого врегульовано главою 54 ЦК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами ч.ч. 4, 5 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно зі ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування (ч. 1 ст. 664 ЦК України).
Частиною 1 ст. 693 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору №СК03/00588 від 11.12.2024 позивач здійснив попередню оплату товару на суму 44 100,00 грн. та отримав від відповідача талони (скретч-карти) на дизильне паливо у кількості 900 л.
Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 №281/171/578/155, талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Згідно з п.п. 3, 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442, торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів. Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
За загальним правилом, для фізичного отримання товару (пального) на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС талон (паливну картку) на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону (паливної картки) на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого талон (паливна картка) на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.
Отже, талон (паливна картка) дозволяє її пред`явнику фактично отримати товар.
Таким чином, передача покупцю товару за договором здійснюється на АЗС, шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця талонів (паливних карток) на пальне.
Схожі висновки викладені, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №903/666/22, від 06.04.2023 у справі №908/507/22.
Отже факт підписання позивачем видаткової накладної №0003/0001239 від 12.12.024 не свідчить про факт передачі товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надають позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.
Судом встановлено, що у розпорядженні позивача залишились невикористані талони (скретч-карти) на 900 л дизельного палива загальною вартістю 44 100,00 грн. з причини відсутності палива на відповідній АЗС, що зі сторони відповідача не спростовано та свідчить про невиконання ним умов договору в частині забезпечення видачі товару зі зберігання (поставки пального) на загальну суму44 100,00 грн.
Намагання позивача отримати товар зі зберігання взамін спірних талонів на АЗС "ANP", яка знаходиться за адресою: пров. і. Сікорського, 2 в селищі Попільня, виявилися безрезультатними, відпуск палива з інших АЗС не забезпечив.
Жодних документально обґрунтованих заперечень з приводу викладених обставин відповідач в ході розгляду справи не надав. Також відповідач як не спростував переліку невикористаних позивачем талонів, так і не надав власного розрахунку суми коштів, що підлягає поверненню.
Крім цього, відповідач не надав суду жодних доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом.
За приписами ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Суд зазначає, що припис ч. 2 ст. 693 ЦК України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару продавцем у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Тобто ч. 2 ст. 693 ЦК України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права певним шляхом.
Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.02.2019 у справі №912/2275/17, умовою застосування ч. 2 ст. 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №910/903/23.
Враховуючи вищевикладене та відсутність доказів передачі відповідачем товару у повному обсязі на всю суму здійсненої позивачем оплати в порядку та на умовах, визначених договором №СК03/005888 від 11.12.2024, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимоги прокурора про стягнення з ТОВ "Армерія Ойл" на користь Попільнянської селищної ради коштів в сумі 44 100,00 грн., а відтак і задоволення позову в цій частині.

Крім цього, прокурор просив стягнути з відповідача 7 902,94 грн. пені, 608,94 грн. 3% річних, 837,90 грн. інфляційних.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно п.п. 7.2. договору у разі порушення термінів постачання постачання товару постачальник виплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми оплати за кожен день прострочення. при постачанні неякісного товару постачальник має проводити заміну товару.
Прокурор здійснив нарахування пені на суму боргу 44 100,00 грн. за період з 19.03.2025 в сумі 7 902,94 грн.
Водночас відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України (на момент укладення договору та настання прострочення виконання зобов`язання) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Із урахуванням викладеного, здійснивши власний розрахунок суми пені (за допомогою програми LIGA360 "ЛІГА:ЗАКОН"), беручи до уваги положення п. 7.2. договору та вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, господарський суд здійснив нарахування пені на суму боргу 44 100,00 грн. за період з 19.03.2025 до 18.09.2025 та дійшов висновку, що обґрунтованим є розмір пені в сумі 6 891,68 грн.; в решті вимог про стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Господарський суд вважає за необхідне відзначити, що прокурором нараховано 3% річних та інфляційні з 01.05.2025, при цьому містяться посилання на претензію Попільнянської селищної ради від 12.05.2025.
Як вбачається матеріалів справи, 12.05.2025 за вих. № 02-13/714 Попільнянською селищною радою скеровано ТОВ "Армерія Ойл" претензію щодо проведення поставки товару або повернення сплачених коштів протягом 10 днів.
За наведених обставин, суд вважає, що прострочення щодо повернення грошових коштів в сумі 44 100,00 грн. має місце з 23.05.2025.
За наведених обставин, суд здійснив нарахування 3% річних, та вважає вірним нарахування останніх в сумі 542,55 грн.
Перевіривши розрахунок інфляційних, господарський суд вважає останній вірним, а вимоги цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про розірвання договору №СК03/00588 від 11.12.2024.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Положеннями ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем зобов`язань з поставки товару, яка узгоджена сторонами, що встановлено судом вище.
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України наслідком порушення зобов`язання є його припинення внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
За викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору поставки №СК03/00588 від 11.12.2024, укладеного між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договору поставки №СК03/00588 від 11.12.2024, стягнення 41000,00 грн. основного боргу, 6891,68 грн. пені, 542,55 грн. - 3% річних, 837,90 інфляційних втрат обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.
Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір від 11.12.2024 №СК03/0058, укладений між Попільнянською селищною радою (код ЄДРПОУ 04347226) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (код ЄДРПОУ 44618933).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (21001, м. Вінниця, вул. Привокзальна, 3Б, код ЄДРПОУ 44618933)
- на користь Попільнянської селищної ради (13501, Житомирська область, Житомирський район, смт. Попільня, буд. 7, код ЄДРПОУ 04347226) 41000,00 грн. основного боргу, 6891,68 грн. пені, 542,55 грн. - 3% річних, 837,90 інфляційних втрат, а також 5926,38 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.05.26 

Суддя Кудряшова Ю.В. 

Список розсилки:
1 - позивачу в Електронний кабінет
2 - відповідачу в Електронний кабінет
3 - Коростишівській окружній прокуратурі в Електронний кабінет
4 - Житомирській обласній прокуратурі в Електронний кабінет