ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
03 червня 2026 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/252/26 	

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.  
за участі секретаря судового засідання Касюдик О.О. 
розглянув справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач"
до відповідача: Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області" 
про стягнення 344 583,96 грн заборгованості, з яких 304 245,16 грн основний борг, 28 039,11 грн пеня, 9 524,12 грн інфляційні збитки, 2 775,57 грн - 3% річних. 
за участі представника позивача: Мамчур Ю.В. - самопредставництво. 
Суть справи.
Через систему "Електронний суд" до Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області" про стягнення заборгованості. 
Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається на те, що його контрагентом не виконано належним чином умов договору №6113 від 10.10.2025 в частині повної оплати поставленої електричної енергії, через що в останнього виникла заборгованість, сума якої, з врахуванням пені, 3% річних та інфляційних збитків, заявлена до стягнення у судовому порядку.
Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у судове засідання, відзиву на позов, не подав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку визначеному процесуальним законодавством. 
Зокрема, через відсутність у КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області" зареєстрованого електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялась йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана Підприємством 07.05.2026 року. 
Однак, у встановлений судом строк відповідачем не було подано ні відзиву на позов, ні будь-яких інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань. Не надходило таких заяв від Підприємства і до початку розгляду цієї справи в судовому засіданні. 
При цьому суд відзначає, що за приписами статей 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом, яким, за вказівками законодавця , вона зобов`язана користуватись добросовісно. 
Також суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені належні умови для подання відповідних доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення учасникам судового процесу можливості реалізувати власні процесуальні права належним чином.
В силу приписів ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Відтак, враховуючи, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, за відсутності підстав для відкладення судового розгляду з передбачених процесуальним законодавством причин, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України за відсутності представника відповідача на основі зібраних у справі письмових доказів. 
Справа розглядалась з технічною фіксацією (звукозапис) судового процесу відповідно до ст. 222 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив наступне. 
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (далі - Правила). 
Згідно з пунктом 3.1.1 цих Правил постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.
Пунктом 3.1.7 Правил передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.
Відповідно до пункту 3.2.6. Правил укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання. 
Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач", яке діє на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 року №429, як Постачальником електричної енергії (Постачальник), та Комунальним некомерційним підприємством підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області" (Споживачем) було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №6113 (далі - Договір) шляхом підписання Заяви-приєднання на умовах комерційної пропозиції "Універсальна". 
Згідно із п.2.1 цього Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з договірними умовами. 
Постачальник зобов`язується обчислювати і виставляти Акти та рахунки Споживачу відповідно до вимог та у порядку передбачених Правилами та Договором (п. 7.2 угоди). 
Приписами п. 4.8 Правил передбачено, що форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору). 
У спірних правовідносинах постачання електричної енергії Споживачу здійснювалось на умовах комерційної пропозиції "Універсальна", у розділі "Спосіб оплати" якої передбачена оплата за фактично відпущену електричну енергію в розрахунковому періоді відповідно до даних комерційного обліку і наданих рахунків та Актів прийняття-передавання за спожиту електричну енергію. У розділі "Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати" зазначено, що остаточний Акт та рахунок за спожиту електричну енергію надається Постачальником та отримується Споживачем самостійно не пізніше сьомого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду. Надані Постачальником Акти (рахунки) підлягають оплаті Споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання. У разі, якщо сума оплати вартості очікуваних обсягів електроспоживання більша величини фактичної вартості спожитої в розрахунковому періоді електроенергії, - різниця зараховується як оплата на наступний період. 
Якщо Акт та рахунок за електричну енергію не був отриманий Споживачем сьомого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду, то він вважається таким, що вручений Споживачу на сьомий робочий день і Споживач з рахунком ознайомлений. 
Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником в "Акті прийняття-передавання товарної продукції" та рахунку на оплату спожитої електричної енергії (надається Споживачу одночасно з Актом) за цим Договором, утому числі у разі її зміни (п. 5.7 Договору). 
Згідно з п. 5.8 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. 
Пунктом 6.2 цього правочину контрагенти узгодили , що Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.
За змістом п.13.1 Договору, цей правочин укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднані.
В частині виконання зобов`язань Споживача щодо оплати спірна угода діє до повного виконання Споживачем своїх зобов`язань.
Як вказує позивач, з листопада 2025 року по грудень 2025 року ТОВ "Тернопільелектропостач" було продано, а відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 40 210 кВт/год, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями, а саме:
- Актом прийняття-передавання товарної продукції за листопада 2025 року; рахунком за електричну енергію №142006113251119 від 30.11.2025 на суму 315 893,34 грн;
- Актом прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2025 року; рахунком за електричну енергію №142006113251219 від 31.12.2025 на суму 124 562,40 грн.
Крім того, обсяги фактично спожитої відповідачем електроенергії у листопаді та грудні 2025 року підтверджуються також доданою до позовної заяви довідкою Чортківського району електромереж АТ "Тернопільобленерго" від 12.03.2026 №639/86, відповідно до якої в листопаді 2025 року обсяг переданої (розподіленої) електричної енергії складає 28 078 кВт/год, в грудні 2025 року – 12 132 кВт/год.
В свою чергу, відповідач здійснив лише часткову оплату за спожитий обсяг електроенергії в сумі 136 210,28 грн, що підтверджується платіжним інструкціями від 23.12.2025 №37 на суму 6 782,16 грн, №38 на суму 128 030,01 грн та №36 на сумі 1 398,41 грн.
Як наслідок, Актом звірки взаємних розрахунків учасники договірних відносин зафіксували заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01 січня 2026 року в сумі 304 245,16 грн.
Непогашення цього боргу слугувало підставою для звернення ТОВ "Тернопільелектропостач" до суду із відповідним позовом.
Дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних міркувань.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією їх породжують. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
В розумінні статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Матеріали справи свідчать про те, що укладений між сторонами у справі правочин за своєю правовою природою є договором поставки, згідно з яким та в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 2 статті 714 ЦК України обумовлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно з частиною 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Незважаючи на наведені законодавчі приписи та договірні умови, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав. Адже, в порушення досягнутих контрагентами домовленостей, в повному обсязі оплати за поставлену у листопаді-грудні 2025 року електроенергію не здійснив.
Верховний Суд в постанові від 21.12.2020 у справі №916/499/20 зазначив, що акт звірки має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин та може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо.
При цьому суд відзначає, що наявний у справ акт взаємної звірки підписаний обома учасниками цього спору, у тому числі від імені відповідача його керівником, без будь - яких застережень чи зауважень. Відомості, які відображені у цьому акті щодо розрахунків у спірному періоді. відповідають даним первинних документів, котрі знаходяться у матеріалах справи. 
З огляду на викладене, враховуючи договірні умови, норми законодавства, якими врегульовані зобов`язальні правовідносини про постачання електричної енергії, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 304 245,16 грн обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того позивачем заявлено до стягнення 9 524,12 грн інфляційних нарахувань та 3% річних у сумі 2 775,57 грн.
Так, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як слідує з правових позицій Верховного Суду, інфляційні втрати та відсотки річних не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, у зв`язку із знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та користування цими коштами (висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, від 22.02.2022 у справі №924/441/20).
Відповідно до умов Комерційної пропозиції "Універсальна" в разі порушення Споживачем строків оплати передбачених даною комерційною пропозицією (розділами: "Спосіб оплати" та "Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати") Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, а також 3% річних та інфляційні.
За наслідками проведеного перерахунку суд констатує, що заявлені до стягнення суми 3% річних та інфляційних нарахувань є обґрунтованими та арифметично правильними, а тому позов в цій частині позовних вимог слід задовольнити. 
Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.
Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 4.17 Правил за несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів, понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором.
Пунктом 5.11 Договору встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати оплату пені.
Згідно розрахунку позивача розмір пені за період з 17.12.2025 по 16.04.2026 становить 28 039,11 грн.
Перевіривши правильність здійснених Постачальником обрахунків суд констатує, що останні є арифметично вірними, ґрунтуються на приписах чинного законодавства та договірних умовах, а відтак позовні вимоги про стягнення пені також підлягають задоволенню.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
З огляду на вищевикладене, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Судовий збір, в силу ст.129 ГПК України, покладається на відповідача. 
Керуючись статями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області" (вул. Здоров`я, буд. 11, с. Колиндяни, Чортківський район Тернопільська область, 48552, код ЄДРПОУ 42100350) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (просп. Злуки, буд. 2В, м. Тернопіль, 46016, код ЄДРПОУ 42145798):
304 245 (триста чотири тисячі двісті сорок п`ять) грн 16 коп. боргу за спожиту електричну енергію на банківський рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_1 у ТВБВ №10019/03 філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк":
28 039 (двадцять вісім тисяч тридцять дев`ять) грн 11 коп. пені на банківський рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_2 у ТВБВ №10019/03 філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк"; 
9 524 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 12 коп. інфляційних нарахувань на банківський рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_2 у ТВБВ №10019/03 філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк";
2 775 (дві тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн 57 коп. 3 % річних на банківський рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_2 у ТВБВ №10019/03 філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк";
4 135 (чотири тисячі сто тридцять п`ять) грн 01 коп. судового збору на банківський рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_2 у ТВБВ №10019/03 філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк".
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повний текст рішення складено 09.06.2026.
Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022. 
Суддя О.В. Руденко