ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 240/16841/25
адміністративне провадження № К/990/7950/26 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Хохуляка В.В.,
суддів: Ханової Р.Ф.,  Бившевої Л.І., 
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 (суддя Семенюк М.М.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 (головуючий суддя Гонтарук В.М., судді: Моніч Б.С., Біла Л.М.) у справі №240/16841/25 за позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран» про стягнення податкового боргу в порядку п. 5 ч.1 ст. 283 КАС України,

УСТАНОВИВ:

26.06.2025 Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран», у якій просило суд стягнути кошти з рахунків/електронних гаманців у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран» та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 664 709,99 грн. 

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.06.2025, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі №240/16841/25, заяву Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран» про стягнення податкового боргу в порядку п. 5 ч.1 ст. 283 КАС України залишено без розгляду. 

Постановляючи ухвалу про залишення заяви без розгляду, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що останнім днем строку сплати пені було 29.05.2025, штрафу - 18.06.2025, а тому обставини їх несвоєчасної сплати податковий орган мав встановити до 24:00 години вказаних дат. Граничний строк подання заяви щодо стягнення пені закінчився о 24:00 годині 30.05.2025, щодо стягнення штрафу о 24:00 годині 19.06.2025, а Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало заяву 26.06.2025. Відтак, заява контролюючого органу подана до суду із пропуском строку, встановленого КАС України, що є підставою для залишення такої заяви без розгляду.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025.

В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що судом було порушено норми пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, в якому передбачено, що податковий орган проводить стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Крім того, при вирішенні цієї справи судом не було враховано практику Верховного Суду, яка застосовувалась судами раніше в аналогічних справах, а саме: висновки викладені у постановах від 03.02.2022 у справі №300/2315/21 та від 14.02.2022 у справі №826/9711/17. 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнігран» відзив на касаційну скаргу не надало.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів щодо стягнення коштів за податковим боргом регламентовані статтею 283 КАС України.

Пунктом 5 частини першої статті 283 КАС України визначено, що провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Відповідно до частини другої статті 283 КАС України, заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 270 КАС України, на обчислення строків, встановлених статтями 273-277, 280-283, 283-2 цього Кодексу, не поширюються правила частин другої - десятої статті 120 цього Кодексу.

Строки, встановлені у справах, визначених цією статтею, обчислюються календарними днями і годинами.

Днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг, встановлені у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обставиною, з якою стаття 283 КАС України пов`язує початок відліку 24-годинного строку для подання до суду заяви про стягнення коштів за податковим боргом, є дата надіслання (вручення) платнику податкової вимоги.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, як указано у постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, від 26.06.2020 у справі № 280/2993/19, від якої суд касаційної інстанції у встановленому процесуальним законом порядку не відступав, КАС України визначено те, що при розгляді категорії термінових справ днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг у справах, визначених статтею 283 КАС України, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду (частина п`ята статті 270 КАС України).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, а також вбачається з матеріалів справи, що податкова вимога від 22.05.2025 №0000091-1302-3100 направлена Товариству з обмеженою відповідальністю «Юнігран» засобами поштового зв`язку 26.05.2025.

На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що граничний строк подання заяви щодо стягнення пені закінчився о 24:00 годині 30.05.2025, щодо стягнення штрафу о 24:00 годині 19.06.2025, а Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало заяву 26.06.2025. Відтак, заява контролюючого органу подана до суду із пропуском строку, встановленого КАС України.

Колегія суддів вказує на помилковість наведених висновків.

Як вже було зазначено вище, обставиною, з якою стаття 283 КАС України пов`язує початок відліку 24-годинного строку для подання до суду заяви про стягнення коштів за податковим боргом, є дата надіслання (вручення) платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 58.3 статті 58 Податкового кодексу України).

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абзац другий пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України).

Крім того, згідно з пунктом 6 розділу IV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 № 610 (у редакції, чинній на дату спірних правовідносин) податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІКС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу, остання вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Аналогічна правова позиція наведена, зокрема у постанові Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 320/6263/20, від 03.12.2025 у справі №500/5126/25, від 03.12.2025 у справі №500/5128/25, від 12.12.2025 у справі №500/5125/25, від 27.01.2026 у справі №500/5127/25.

Обставиною, з якою стаття 283 КАС України пов`язує початок відліку 24-годинного строку для подання до суду заяви про стягнення коштів за податковим боргом, є дата надіслання (вручення) платнику податкової вимоги та сплив 30 календарних днів з дня такого надіслання (вручення).

Як встановлено судами останнім днем строку сплати вищевказаної пені було пені було 29.05.2025, штрафу - 18.06.2025, а тому обставини їх несвоєчасну сплати податковий орган мав встановити до 24:00 години вказаних дат.

Однак суди не врахували, що податкову вимогу від 22.05.2025 №0000091-1302-3100 Товариству з обмеженою відповідальністю «Юнігран» було направлено засобами поштового зв`язку 26.05.2025. Згідно відомостей рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, Товариству зазначену податкову вимогу було вручено 30.05.2025.

Враховуючи вказані норми, та наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення 30.05.2025, судами попередніх інстанцій зроблено неправильний висновок, про те, що строк 24 години щодо стягнення пені закінчився о 24:00 години 30.05.2025, щодо стягнення штрафу о 24:00 години 19.06.2025.

Суд зазначає, що перебіг 30-денного строку, встановленого нормами пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, розпочався з 31.05.2025 (наступний день за днем зазначеним поштовою службою в повідомленні про вручення) та сплив відповідно 29.06.2025.

Також, колегія суддів вважає хибними доводи скаржника щодо того, що облік 30-ти днів, наданих контролюючому органу податковим законодавством, починається з моменту направлення податковим органом вимоги платнику податку, а не з моменту отримання (вручення) платником податку такої вимоги.

Оскільки, положеннями пунктом 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2. статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення Товариству 30.05.2025, контролюючий орган мав звернутися з заявою про стягнення коштів за податковим боргом, в порядку визначеному статтею 283 КАС України, протягом 24 годин моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності. 

Тобто такий строк розпочався з 00 годин 00 хвилин 30.06.2025 та закінчився о 24 годині 00 хвилин 30.06.2025, а відтак, звернення до суду з заявою про стягнення податкового боргу в порядку статті 283 КАС України поданою 26.06.2025 було передчасним.

Доводи скаржника про те, що судом при вирішенні справи не враховано висновки Верховного Суду викладені у постановах від 03.02.2022 у справі №300/2315/21 та від 14.02.2022 у справі №826/9711/17 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки подібності правовідносин у зазначених справах не встановлено.

Враховуючи викладене, висновки судів щодо залишення заяви без розгляду не ґрунтуються на повно і правильно досліджених та проаналізованих судом доказах, із наведенням відповідних висновків і мотивів у судовому рішенні.

З урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно дійшли висновку, що позивачем подано заяву після закінчення строку визначеного частиною 2 статті 283 КАС України.

Відповідно до частини першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій залишаючи без розгляду заяву Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран» про стягнення податкового боргу, порушили норми процесуального права, у зв`язку з чим їх рішення підлягають скасуванню із передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі №240/16841/25 скасувати.

Справу №240/16841/25 направити на для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова   Л.І. Бившева