КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2026 року справа №320/12118/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Консорціуму "Укренергобуд" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний Суд" звернувся Консорціум "Укренергобуд" із позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві №12419922/45603636 від 27.01.2025, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №2 від 19.12.2024;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 19.12.2024 у відповідності до норм чинного податкового законодавства.
В обґрунтування позовних вимог Консорціум "Укренергобуд" зазначає, що 17.10.2024 між ним, як підрядником, та Національним банком України, як замовником, було укладено договір № 24-81-345 на будівництво складу сировини та матеріалів у Житомирській області. Відповідно до умов договору, 19.12.2024 позивач отримав від НБУ попередню оплату (аванс) у розмірі 30% від загальної вартості робіт, що становить 5 992 161,98 грн. Того ж дня, керуючись правилом "першої події" згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, позивач склав та відправив на реєстрацію податкову накладну № 2 на вказану суму. 
Проте, згідно з квитанцією від 09.01.2025, реєстрація податкової накладної була зупинена через нібито відповідність операції критеріям ризиковості (перевищення обсягу постачання над обсягом придбання). Позивач наголошує, що на виконання вимог контролюючого органу ним було надано детальні пояснення та пакет первинних документів, включаючи копію договору з НБУ, банківську виписку про отримання авансу, копії дозвільних документів на провадження господарської діяльності, штатний розпис, договір оренди офісу, а також документи щодо залученого субпідрядника – ТОВ "БК "Прайд". 
Позивач стверджує, що підстави відмови в реєстрації податкової накладної постійно змінювались та були необґрунтованими. Зокрема, податкові органи вимагали документи щодо транспортування товарів (ТТН, маршрутні листи), на що позивач неодноразово зауважував, що на момент отримання авансу фактичне постачання товарів чи виконання робіт ще не розпочалось, а тому такі документи фізично не могли існувати на дату складання податкової накладної. 
Також позивач вважає безпідставними претензії відповідача щодо ненадання звіту про використання авансу та детального переліку будівельних робіт на етапі реєстрації накладної, зазначаючи, що за умовами договору строк надання такого звіту на момент прийняття оскаржуваного рішення ще не настав. Позивач акцентує увагу на тому, що контролюючому органу було надано кошторисну документацію з повним переліком робіт, а згодом і сам звіт про використання коштів, який підтверджує перерахування значної частини авансу субпідряднику для закупівлі матеріалів. 
З урахуванням цього, позивач наполягає на тому, що ним надано всі необхідні та фактично наявні первинні документи, які розкривають суть господарської операції. На думку позивача, блокування реєстрації накладної є протиправним, порушує його право на належне виконання договору з НБУ та створює ризик стягнення збитків через неможливість замовника скористатися правом на податковий кредит. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову.
06.05.2025 на адресу суду від позивача надійшли документи по справі, дослідивши які суд дійшов висновку про виконання позивачем вимог ухвали суду від 08.04.2025 та усунення недоліків позовної заяви у повному обсязі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено, що права буде розглядатися одноособово суддею Кушновою А.О. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
28.07.2025 Головним управлінням ДПС у м. Києві через підсистему "Електронний Суд" подано до суду відзив на позовну заяву, в якому, обґрунтовуючи заперечення проти позову, Головне управління ДПС у м. Києві зазначає, що за результатами автоматизованого моніторингу відповідності податкової накладної №2 від 19.12.2024 критеріям оцінки ступеня ризиків, її реєстрацію було зупинено. Підставою для зупинення стало виявлення невідповідності обсягів постачання товарів/послуг величині залишку, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 до Порядку №1165). У квитанції про зупинення реєстрації платнику було запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію накладної, із наведенням орієнтовного переліку таких документів. 
Відповідач вказує, що надані позивачем первинні документи та пояснення не спростували сумнівів контролюючого органу та не підтвердили реальність здійснення господарської операції. Зокрема, за результатами аналізу поданих матеріалів Комісією було встановлено, що платником не надано документів на підтвердження транспортування товарів від постачальника до покупця, таких як товарно-транспортні накладні, маршрутні листи чи довіреності на отримання ТМЦ. Крім того, податковий орган зауважує, що за наданими документами неможливо підтвердити наміри позивача щодо закупівлі обладнання та матеріалів для виконання заявленого комплексу робіт. 
Окрему увагу відповідач акцентує на недотриманні умов договору №24-81-345 від 17.10.2024, згідно з якими виконавець зобов`язаний надати звіт про використання першого платежу разом із підтверджуючими документами. Оскільки платником не було надано ані зазначеного звіту, ані детального переліку будівельних робіт та витратних матеріалів на об`єкті, Комісія дійшла висновку про неможливість підтвердження факту виконання операції. Відповідач наголошує, що надання платником документів, складених із порушенням законодавства, або їх неповнота є законодавчо визначеною підставою для відмови у реєстрації податкової накладної. 
Також податковий орган стверджує, що оскаржуване рішення було прийнято в межах повноважень, у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України. Відповідач заперечує проти тверджень позивача щодо формального підходу, зазначаючи, що право на податковий кредит та реєстрацію податкової накладної виникає лише за умови реального здійснення операції, підтвердженої належним чином оформленими первинними документами, чого у даному випадку забезпечено не було. На думку ГУ ДПС у м. Києві, позивачем не доведено правомірність вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. 
Також 28.07.2025 ДПС України через підсистему "Електронний Суд" подано до суду відзив на позовну заяву, в якому, Державна податкова служба України заперечує проти позовних вимог, зазначаючи, що рішення Комісії центрального рівня за результатами розгляду скарги позивача було прийнято у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідач наголошує, що в ході процедури адміністративного оскарження ним було перевірено правомірність рішення Комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 19.12.2024. За результатами розгляду було встановлено, що позивачем не було надано вичерпного пакета документів, необхідних для прийняття позитивного рішення про реєстрацію накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Зокрема, ДПС України вказує на ненадання копій первинних документів щодо постачання або придбання товарів і послуг, а також документів, що підтверджують зберігання, транспортування, навантаження та розвантаження продукції. До переліку відсутніх документів відповідач відносить також складські документи, інвентаризаційні описи, рахунки-фактури (інвойси), акти приймання-передачі товарів, робіт чи послуг із урахуванням галузевої специфіки та відповідні накладні. На думку відповідача, сам факт отримання авансового платежу за відсутності підтвердження реальної можливості виконання робіт (наявності відповідних ТМЦ) не є достатньою підставою для реєстрації податкової накладної, якщо операція відповідає критеріям ризиковості. 
Крім того, відповідач підкреслює, що оскаржуване рішення про залишення скарги без задоволення було належним чином мотивоване. У ньому чітко зазначено підставу - ненадання платником податків копій документів, що передбачені Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних. ДПС України стверджує, що оскільки позивач не спростував сумніви щодо легальності господарської операції належними доказами, Комісія не мала правових підстав для скасування рішення регіонального рівня. З огляду на викладене, відповідач вважає свої дії законними та просить суд відмовити у задоволенні позову в частині вимог, що стосуються ДПС України. 
31.07.2025 позивачем через підсистему "Електронний Суд" подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій Консорціум "Укренергобуд" повністю відхиляє заперечення Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у м. Києві. Позивач наголошує, що квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної №2 від 19.12.2024 містила лише загальні формування та неконкретизований перелік документів, що позбавило його можливості чітко зрозуміти вимоги контролюючого органу. Незважаючи на це, позивачем було надано пакет документів, які він вважав достатніми для підтвердження операції. 
Щодо вимог податкового органу надати документи про транспортування ТМЦ (товарно-транспортні накладні, маршрутні листи), позивач зазначає, що неодноразово надавав пояснення про неможливість їх подання. Це зумовлено тим, що податкова накладна була складена за правилом "першої події" на дату отримання авансового платежу від Національного банку України, коли фактичне перевезення товарів чи виконання робіт ще не розпочалось. Позивач стверджує, що відповідач вимагав документи, яких об`єктивно не могло існувати на той момент. 
Позивач також вказує на необґрунтованість рішення про відмову, вмотивованого нібито складанням документів із порушенням законодавства, оскільки контролюючий орган не уточнив, про які саме документи йдеться. Стосовно претензій щодо ненадання звіту про використання авансу та детального переліку робіт, позивач зауважує, що обов`язок надання такої звітності згідно з договором на момент прийняття оскаржуваних рішень ще не настав. Крім того, ці документи не входять до обов`язкового переліку для реєстрації податкової накладної на суму попередньої оплати. 
Окремо позивач акцентує увагу на тому, що на етапі реєстрації податкової накладної контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз реальності господарських операцій, оскільки це є предметом податкової перевірки. Позивач стверджує, що надав усі наявні у нього докази, які підтверджують факт отримання коштів та напрямки їх використання. На думку позивача, повноваження щодо реєстрації накладної у даному випадку не є дискреційними, оскільки за умови підтвердження факту отримання авансу у податкового органу існував лише один правомірний варіант поведінки - реєстрація податкової накладної. Також позивач просить суд врахувати факт ненадання відповідачами витребуваних судом доказів, що, на його переконання, має трактуватись на користь платника податків. 
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні до суду не звертались. З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Консорціум "Екренергобуд" (ідентифікаційний код 45603636, місцезнаходження: 03143, Україна, місто Київ, вулиця Лебедєва Академіка, будинок 1, корпус 6, 33/1) є юридичною особою приватного права, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.05.2024 (а.с. 116-118).
Видами господарської діяльності позивача за КВЕД є (а.с. 117): 
41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель
68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна
43.39 Інші роботи із завершення будівництва
43.91 Покрівельні роботи
43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.
46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням
46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього
46.90 Неспеціалізована оптова торгівля
47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах
47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах
43.33 Покриття підлоги й облицювання стін
68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна
70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування
71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах
74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.
77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів
77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання
43.34 Малярні роботи та скління
25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій
43.32 Установлення столярних виробів
43.31 Штукатурні роботи
43.29 Інші будівельно-монтажні роботи
43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування
43.21 Електромонтажні роботи
43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику
42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.
42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій
42.21 Будівництво трубопроводів
42.13 Будівництво мостів і тунелів
42.11 Будівництво доріг і автострад
41.10 Організація будівництва будівель
25.93 Виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин
25.62 Механічне оброблення металевих виробів
Між позивачем (Підрядник) та Національним банком України (Замовник) 10.10.2024 було укладено договір № 24-81-345 (а.с. 30-4), відповідно до якого Підрядник зобов`язувався у відповідності до робочого проекту та умов цього договору, в межах договірної ціни та в терміни, передбачені календарним графіком виконання робіт, які є невід`ємними частинами цього договору, власними та/або залученими силами і засобами, на свій ризик з дотриманням будівельних норм і правил виконати комплекс робіт за об`єктом "Будівництво складу сировини та матеріалів Фабрика банкнотного паперу Банкнотно-монетного двору Національного банку України (11602), Житомирська обл., Коростенський район, Малинська територіальна громада, м. Малин, вул. Приходька, земельна ділянка 62", код за ДК 021:2015 – 45213220-1, а Замовник зобов`язувався прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов договору.
На виконання вимог тендерної документації та умов договору №24-81-345 від 17.10.2024, з метою забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення авансового платежу (попередньої оплати), позивачем було залучено банківську гарантію, видану Акціонерним товариством "Комерційний банк "ГЛОБУС" (АТ "КБ "ГЛОБУС") від 18.12.2024 вих. №43930-2 (а.с. 45), залучення якої було обов`язковою передумовою для отримання попередньої оплати від Державного замовника - Національного банку України, про що позивача повідомлено Замовником листом від 19.12.2024 №24-81-345-003 (а.с. 46-47).
З метою виконання умов пункту 4.1 цього договору, 18.12.2024 Замовником було перераховано на розрахунковий рахунок позивача попередню оплату (аванс) у розмірі 5 992 161,98 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 43930-2 (а.с. 48). 
Відповідно до вимог пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, за правилом першої події у зв`язку з отриманням коштів, позивач 19.12.2024 склав податкову накладну № 2 на суму 5 992 161,98 грн, у тому числі ПДВ 998 693,66 грн, та подав її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 49).
За результатами автоматизованого моніторингу, згідно з квитанцією № 9406750817 від 09.01.2025 (а.с. 50), реєстрацію вказаної податкової накладної було зупинено. Контролюючий орган мотивував це відповідністю операцій пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (Додаток 3 до Порядку №1165), оскільки обсяг постачання товару/послуги 41.00 перевищував величину залишку, визначеного як різниця обсягу між придбанням та постачанням послуг. Додатково повідомлено: показник "D"=24.3233%, "Рпоточ"=0. Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.
На виконання вказаних вимог позивачем 10.01.2025 було подано через електронний кабінет Повідомлення № 10/01/2025/2 (а.с. 51-71), в якому містились пояснення щодо подання таблиці даних платника податків. У вказаних поясненнях позивач зазначив, що Консорціум "Укренергобуд" є юридичною особою, зареєстрованою 17.05.2024, та перебуває на обліку як платник ПДВ з 01.07.2024 (податковий номер 456036326504). Основним видом діяльності підприємства є будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20). Платник податків наголосив, що для забезпечення адміністративно-господарської діяльності ним орендується офісне приміщення площею 33,1 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Академіка Лебедєва, буд. 1, корп. 6, офіс 33/1, на підставі договору оренди №17/05/24-1 від 17.05.2024. Також було зазначено про наявність штатного розпису та фахівців, необхідних для виконання статутних завдань.
Позивач детально роз`яснив, що господарська операція з Національним банком України ґрунтується на Договорі №24-81-345 від 17.10.2024 щодо будівництва складу сировини та матеріалів у Житомирській області. Сума, вказана у спірній податковій накладній (5 992 161,98 грн), є авансовим платежем, отриманим від Замовника 18.12.2024 згідно з платіжною інструкцією №43930-2. Платник акцентував увагу на тому, що за правилом першої події (п. 187.1 ст. 187 ПК України) саме дата отримання коштів є датою виникнення податкових зобов`язань, незалежно від факту початку будівельних робіт. Було також зазначено, що залучення авансових коштів відбулося за умови надання банківської гарантії АТ "КБ "ГЛОБУС", що додатково підтверджує прозорість та фінансову забезпеченість проекту.
Окремим блоком у поясненнях висвітлено питання технічної спроможності виконання робіт. Позивач повідомив, що як Генпідрядник він залучив до будівництва ТОВ "БК "Прайд" на підставі Договору №24-81-354-01 від 21.10.2024. У поясненнях наголошено, що вказаний субпідрядник має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України №27-Л від 29.06.2017 на право виконання будівельних робіт на об`єктах із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками. Крім того, сам Консорціум "Укренергобуд" володіє дозволом Держпраці №2063.17.32 на виконання робіт підвищеної небезпеки, що підтверджує його правовий статус та професійну компетенцію в обраній галузі.
Позивач вказав на безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної за критерієм "ризиковості операцій". Платник пояснив, що невідповідність обсягів придбання обсягам постачання є об`єктивною та тимчасовою обставиною, оскільки закупівля матеріалів та залучення техніки заплановані саме за рахунок отриманого від НБУ авансу. Позивач стверджував, що наданий пакет документів, який включає банківські виписки, ліцензії, дозволи та договори оренди, є вичерпним для ідентифікації суті господарської операції та підтверджує наявність умов для реального здійснення будівництва на замовлення державного регулятора.
До матеріалів пояснень позивач долучив перелік доказів, що підтверджують реальність намірів сторін та технічну спроможність виконання робіт. Серед наданих документів міститься копія Договору №24-81-345 від 17.10.2024 з Національним банком України на будівництво складу сировини та матеріалів у Житомирській області, а також платіжна інструкція №43930-2 від 18.12.2024, що засвідчує факт зарахування авансу в розмірі 5 992 161,98 грн. Крім того, на підтвердження прозорості операції було надано копію банківської гарантії АТ "КБ "ГЛОБУС", яка виступала забезпеченням повернення авансових коштів, та платіжні документи про сплату комісійної винагороди банку за надання цієї гарантії. Також долучено лист на адресу НБУ від 19.12.2024 №24-81-345-003, яким позивач звітував про реєстрацію податкових зобов`язань та початок підготовчих дій до будівництва.
Окрему увагу в поясненнях приділено залученню професійних трудових та технічних ресурсів. Позивач надав копію договору субпідряду №24-81-354-01 від 21.10.2024, укладеного з ТОВ "БК "Прайд", яке має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України №27-Л від 29.06.2017 на виконання робіт СС2 та СС3 класів наслідків. Також долучено власний дозвіл позивача від Держпраці №2063.17.32 на виконання робіт підвищеної небезпеки та копію штатного розпису підприємства. 
Проте 16.01.2025 Головним управлінням ДПС у м. Києві було надіслано Повідомлення № 12360921/45603636 (а.с. 72-73) про необхідність надання додаткових документів, серед яких було визначено товарно-транспортні накладні та маршрутні листи щодо об`єкту будівництва. 
Позивач 20.01.2025 надав додаткові пояснення № 20/01/2025/3 (а.с. 74), в яких зазначив, що оскільки господарська операція перебуває на стадії отримання авансу, фактичне транспортування матеріалів чи виконання робіт на об`єкті ще не розпочалося, а отже, витребувані транспортні документи на дату складання податкової накладної не могли бути створені.
Незважаючи на надані роз`яснення, 27.01.2025 Комісія регіонального рівня ГУ ДПС у м. Києві прийняла рішення № 12419922/45603636 (а.с. 75) про відмову в реєстрації податкової накладної. Рішення було обґрунтоване наданням позивачем копій документів, складених із порушенням законодавства. У графі "Додаткова інформація" було зазначено, що за наданими документами неможливо підтвердити наміри щодо закупівлі обладнання, матеріалів для виконання комплексу робіт. Згідно умов договору виконавець надає звіт про використання першого платежу (попередньої оплати) разом з підтверджуючими документами. Звіт про використання коштів разом з підтверджуючими документами не надано. Також позивачем не надано детальний перелік будівельних робіт на об`єкті та витратних матеріалів.
Позивач скористався правом на адміністративне оскарження, подавши 10.02.2025 скаргу до ДПС України на рішення Комісії регіонального рівня ГУ ДПС у м. Києві № 12419922/45603636 від 27.01.2025 (а.с. 76-80), де повторно наголосив на тому, що за умовами договору з НБУ строк подання звіту про використання авансу ще не настав (30 робочих днів з моменту використання коштів). 
За результатами розгляду скарги, 17.02.2025 Комісія центрального рівня ДПС України прийняла рішення № 9168/45603636/2, яким скаргу залишено без задоволення, а рішення про відмову - без змін. У рішенні відповідач 1 послався на ненадання позивачем вичерпного переліку документів, включаючи акти приймання-передачі та інвойси. 
Окрім того, 10.03.2025 позивач у межах виконання договірних зобов`язань подав до НБУ фактичний звіт про використання попередньої оплати, який підтверджує цільове спрямування коштів на закупівлю матеріалів. 
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, вважаючи його необґрунтованим та таким, що порушує його права як платника податків, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з абзацами 1-3 пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Відповідно до абзаців 9-10 пункту 201.10 статті 201 ПК України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України (абзац 15 пункту 201.10 статті 201 ПК України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246).
Відповідно до пункту 8 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.
Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).
Пунктом 14 Порядку №1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.
Згідно з пунктом 15 Порядку №1246 у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.
У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку (пункт 17 Порядку №1246).
Водночас положеннями пункту 201.16 статті 201 ПК України регламентовано, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Так, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (далі - Порядок №1165, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Відповідно до пунктів 7-8 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.
Пунктами 10-11 Порядку №1165 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Отже, з вищенаведених норм вбачається, що після надсилання платником податку складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до ДПС України, в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (абзац 2 пункту 25 Порядку №1165).
Як встановлено судом з матеріалів справи, підставою для зупинення реєстрації податкової накладної №2 від 19.12.2024 у квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 9406750817 від 09.01.2025 контролюючим органом зазначено те, що обсяг постачання послуги за кодом ДКПП 41.00 (будівельні роботи) перевищує величину залишку, визначеного як різниця між обсягом придбання та обсягом постачання таких послуг, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 до Порядку №1165).
Додатково у квитанції було наведено розрахункові показники податкового навантаження та відповідності критеріям: показник "D"=24.3233%, "Рпоточ"=0.
У зв`язку з виявленим ризиком, позивачу було запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, для розгляду питання про прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, з посиланням на норми Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №520 від 12.12.2019.
З цього приводу суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, які є додатком 3 до Порядку №1165, критерієм ризиковості здійснення операцій визначено відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Реєстрі, у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.
Суд вказує, що до повідомлення про подання пояснень та додаткових пояснень на вимогу контролюючого органу позивачем додано копії первинних документів на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній.
При цьому, можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання на реєстрацію податкової накладної напряму залежить від чіткого формулювання податковим органом позиції про те, під який саме критерій ризиковості платника податку та/або критерій ризиковості здійснення операцій підпадає платник податку, якому відповідає платник податку, що прямо впливає на можливість надання платником податку в подальшому відповідних документів, перелік яких міститься у вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.
Верховний Суд України в постанові від 10.04.2020 по справі №819/330/18 зазначив, що для кожного критерію передбачений самостійний список документів, за умови подання якого, приймається рішення про реєстрацію податкової накладної.
При цьому загальне посилання на вичерпний перелік документів контролюючим органом не є достатнім, а перелік документів, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення контролюючим органом, повинен бути конкретизований та чіткий.
Дотримання вимоги чіткості і недвозначності щодо інформації, яка зазначена в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, є особливо важливим з огляду на специфіку податкового законодавства та наслідки недотримання платником податків вимог щодо подання неповного переліку документів.
Недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної призводить до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого у відповідача виникла можливість прояву нічим необмеженої дискреції. Вказане, на думку суду, призвело до прояву суб`єктом владних повноважень негативного розсуду, внаслідок чого платник податків не зміг належним чином виконати свої обов`язки, мета яких - реєстрація податкової накладної.
Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства.
Але здійснення моніторингу податкових накладних не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.
Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом в постановах від 23.10.2018 по справі №822/1817/18, від 21.05.2019 по справі за №0940/1240/18, від 25.11.2022 по справі №320/3484/21, від 15.03.2023 по справі №620/4227/20.
Верховний Суд України в постанові від 20.06.2023 по справі №200/6012/20-а зазначив, що у випадку загальної вказівки щодо необхідності подати документи у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний, саме в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття необґрунтованого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.
Суд констатує, що рішення Комісії має містити чіткі підстави для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДПС рішень про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування, або надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДПС рішень про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування.
Суд, дослідивши матеріали справи та подані позивачем документи, встановив наступне.
Позивачем на підтвердження реальності та належності господарської операції, яка стала підставою для складання та подання на реєстрацію податкової накладної №2 від 19.12.2024, надано вичерпний пакет первинних, договірних, розрахункових та підтвердних документів. Зокрема, до матеріалів справи долучено Договір №24-81-345 від 17.10.2024, укладений між Консорціумом "Укренергобуд" (Підрядник) та Національним банком України (Замовник), предметом якого є виконання комплексу робіт за об`єктом "Будівництво складу сировини та матеріалів Фабрика банкнотного паперу Банкнотно-монетного двору Національного банку України" у Житомирській області. Судом встановлено, що укладенню даного договору передувала процедура публічних закупівель, а сам правочин передбачає чіткий календарний графік та договірну ціну.
На виконання умов тендерної документації та пункту 4.1 зазначеного Договору, з метою забезпечення повернення авансового платежу, позивачем було залучено банківську гарантію АТ "КБ "ГЛОБУС" (від 18.12.2024 вих. №43930-2). Наявність такої гарантії була обов`язковою передумовою для отримання попередньої оплати від державного замовника. 18.12.2024 Національним банком України було здійснено перерахування авансового платежу на рахунок позивача у розмірі 5 992 161,98 грн (у т.ч. ПДВ 998 693,66 грн), що підтверджується платіжною інструкцією №43930-2 та відповідною банківською випискою. Призначення платежу повною мірою відповідає номенклатурі послуг (будівельні роботи), зазначених у податковій накладній, що беззаперечно підтверджує факт здійснення господарської операції за правилом першої події та виникнення податкових зобов`язань у позивача.
Позивачем складено податкову накладну №2 від 19.12.2024, яка була подана на реєстрацію до ЄРПН у встановлений законом строк. У відповідь на квитанцію про зупинення її реєстрації №9406750817, позивач через систему електронного документообігу подав письмові пояснення №10/01/2025/2 та копії документів, додавши повний пакет: договір з НБУ, платіжну інструкцію про отримання авансу, банківську гарантію, а також документи щодо матеріально-технічної бази та кадрових ресурсів підприємства. Зокрема, надано копію штатного розпису, наказ про призначення директора, договір оренди офісного приміщення №17/05/24-1 від 17.05.2024 (м. Київ, вул. Академіка Лебедєва, буд. 1, корп. 6, офіс 33/1).
Окремо суд звертає увагу на підтвердження технічної спроможності позивача щодо виконання масштабного будівництва. До пояснень долучено договір субпідряду №24-81-354-01 від 21.10.2024 із ТОВ "БК "Прайд", яке має ліцензію №27-Л від 29.06.2017 на виконання робіт класів СС2 та СС3, а також власний дозвіл позивача від Держпраці №2063.17.32 на виконання робіт підвищеної небезпеки. Окрім цього, позивач надав обґрунтовані пояснення щодо неможливості надання на даному етапі товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт чи складських документів, оскільки господарська операція перебуває на стадії авансування, а фактичне переміщення матеріалів та виконання фізичних обсягів робіт на об`єкті на дату складання податкової накладної ще не розпочалося.
Таким чином, сукупність наданих матеріалів охоплює повний ланцюг господарської операції: укладення державного контракту, надання банківського забезпечення, фактичне здійснення оплати (авансу), формування податкової накладної, а також підтвердження наявності необхідних ліцензій, дозволів, кадрового та матеріального забезпечення для реалізації проекту будівництва. Суд зауважує, що невідповідність обсягів придбання обсягам постачання (пункт 1 Критеріїв) у даному випадку є об`єктивним наслідком специфіки будівельної галузі, де закупівля ресурсів відбувається за рахунок отриманого авансу.
Суд відмічає, що надані позивачем до податкового органу після зупинення реєстрації податкової накладної документи, які також містяться в матеріалах справи, повністю розкривають зміст господарської операції, її реальний характер та цільове призначення. За висновком суду, такі документи є належними, достатніми та вичерпними для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Варто наголосити, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.
Поряд з цим, з матеріалів справи встановлено, що позивачем на виконання вимог Порядку №520 було надано контролюючому органу копії пояснень та первинних документів, якими у своїй сукупності підтверджується законність та реальність господарської операції, що стала підставою для складання спірної податкової накладної.
Крім того, суд зауважує, що будь-які посилання податкового органу на аналіз та оцінку здійснення та реальності господарських операцій позивача з контрагентом(-ами) суд вбачає безпідставними, оскільки у даній категорії справ суд не надає оцінку реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, на підставі яких складено спірні податкові накладні, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог Податкового кодексу України, а тому не є предметом судового розгляду у справах щодо оскарження рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, які стосуються наявності чи відсутності підстав для зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних згідно виключних підстав для вчинення податковим органом таких дій та прийняття рішень, що передбачені податковим законодавством, до числа яких не відноситься встановлення ані контролюючим органом, ані судом реальності господарських операцій поза межами податкового контролю та прийнятими за такими заходами контролю рішеннями.
Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для зупинення реєстрації податкової накладної позивача.
Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12.12.2019 №520 (далі - Порядок №520).
Пунктом 2 Порядку №520 встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).
Відповідно до пункту 3 Порядку №520 комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.
Згідно з пунктом 4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.
Відповідно до пункту 5 Порядку №520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Тобто, зміст переліку документів, встановлений пунктом 5 Порядку №520 свідчить про те, що він є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як пункту 185.1 статті 185, так і пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.
За таких обставин, суд вважає, що контролюючий орган повинен при зупиненні реєстрації податкової накладної не лише запропонувати надати документи, а й навести їх конкретний перелік, оскільки в пункті 5 Порядку №520 наведений не вичерпний ("може включати") перелік документів необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.
В іншому випадку така підстава для прийняття рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі з підстави ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку не може бути застосована.
Водночас зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, суд приходить до висновку, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.
Пунктом 7 Порядку №520 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.
Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).
Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня (пункт 9 Порядку №520).
Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку (пункт 10 Порядку №520).
За правилами пункту 11 Порядку №520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/ оформлених із порушенням законодавства.
При цьому, у розрізі положень пунктів 12, 13 Порядку №520 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення. Рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.
Зі змісту спірного рішення вбачається, що підставою для його прийняття слугував висновок контролюючого органу про ненадання платником податку копій первинних документів. При цьому, оскаржуване рішення не містить конкретизації, які з перелічених документів не надано позивачем.
Пунктом 26 Порядку №1165 передбачено, що комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.
Комісія центрального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком.
Згідно з пунктом 29 Порядку №1165 до складу комісій регіонального рівня входять посадові особи головних управлінь ДПС в областях, Київській області та Офісу великих платників податків ДПС.
До складу комісії центрального рівня входять посадові особи ДПС.
Комісія контролюючого органу складається з голови, заступника голови, секретаря та не менше семи членів (пункт 30 Порядку №1165).
Абзацами 5-6 пункту 40 Порядку №1165 визначено, що рішення комісії контролюючого органу приймається шляхом відкритого голосування.
Рішення комісії контролюючого органу приймається більшістю голосів присутніх на засіданні членів такої комісії.
Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення.
Протокол підписується головою комісії контролюючого органу (у разі його відсутності - заступником), заступником голови, секретарем та членами комісії, які брали участь у засіданні (абзаци 8-9 пункту 40 Порядку №1165).
Відповідно до пункту 46 Порядку №1165 у протоколі засідання комісії контролюючого органу зазначається перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядалися на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, результати голосування, прийняті такою комісією рішення.
Пунктом 45 Порядку №1165 визначено, що розгляд питання на засіданні комісії контролюючого органу включає такі етапи: доповідь секретаря комісії; доповідь члена комісії, співдоповідь (у разі потреби); внесення членами комісії пропозицій, їх обговорення; оголошення головою комісії рішення про припинення обговорення питання; голосування; оголошення головою комісії результатів голосування; оформлення протоколу.
Отже, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) передбачає проведення комісією контролюючого органу відповідного засідання, на якому членами комісії розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.
Суд звертає увагу, що в оскаржуваних рішеннях не зазначено причин неврахування наданих позивачем пояснень, в яких повідомлено про операції, на підставі яких сформовано податкову накладну та неврахування наданих позивачем копій необхідних первинних документів (у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"), що беззаперечно підтверджують реальність здійснення господарської операції за вищевказаною податковою накладною.
Суд відхиляє доводи відповідачів, наведені у відзивах на позовну заяву, про те, що позивачем нібито не надано документів, які б дозволили встановити реальність операції (зокрема актів приймання-передачі чи звітів про використання коштів). Суд наголошує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного переліку необхідних паперів, що відповідають стадії виконання правочину. Оскільки реєстрацію накладної було зупинено на етапі отримання авансу (першої події), вимога щодо надання документів, які підтверджують фактичне завершення робіт або повне використання коштів, є передчасною та безпідставною.
Надаючи оцінку наведеному, суд зауважує, що платник податку на стадії реєстрації податкової накладної не зобов`язаний доводити реальність здійсненої господарської операції у тому обсязі, який притаманний процедурі податкової перевірки, оскільки така операція підтверджується первинними документами та відображається у бухгалтерському й податковому обліку.
Водночас висловлені Головним управлінням ДПС у м. Києві та Державною податковою службою України зауваження фактично стосуються перевірки документів, які фізично не могли бути складені на момент виникнення "першої події" (зокрема акти виконаних робіт, ТТН на перевезення матеріалів чи звіти про використання попередньої оплати, строк надання яких за договором з НБУ ще не настав). Вимога податкового органу надати товарно-транспортні накладні при отриманні авансу за будівництво об`єкта, мобілізація ресурсів для якого тільки розпочалася, свідчить про надмірний формалізм. Дії контролюючого органу виходять за межі його компетенції на стадії технічної реєстрації податкової накладної в ЄРПН, оскільки подані позивачем документи (Договір з НБУ №24-81-345, платіжна інструкція №43930-2, банківська гарантія АТ "КБ "ГЛОБУС" та ліцензії субпідрядника) є цілком достатніми для ідентифікації суті операції та підтвердження законних підстав для нарахування податкових зобов`язань.
Суд вважає, що змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами ПК України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.
Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №500/2237/20, від 16.09.2022 у справі №380/7736/21, від 19.07.2023 у справі №420/7850/22.
Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.
Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 25.11.2022 у справі №320/3483/21, 27.10.2022 у справі №360/3253/20, від 21.05.2019 по справі №0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18 та від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 05.01.2021 у справі №640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком №1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.
Суд враховує, що індивідуальний акт, виданий суб`єктом владних повноважень є документом, прийнятим з метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.
Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти є їх виражений правозастосовний характер.
Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.
Натомість оскаржувані рішення податкового органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості індивідуального акта, та породжують їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, суд дійшов висновку, що посилання на вказані підстави в обґрунтування прийнятого рішення про відмову у реєстрації спірної податкової накладної за умови ненаведення комісією доказів того, що подані позивачем пояснення є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації, свідчить про протиправність таких рішень.
Окрім цього, при вирішенні спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.
У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).
Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.
Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).
У ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.
Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є: право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом; виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії комісії Головного управління ДПС у м. Києві з прийняття спірного рішення № 12419922/45603636 від 27.01.2025, а також дії комісії ДПС України щодо прийняття рішення № 9168/45603636/2 від 17.02.2025, в яких не наведені належні мотиви їх ухвалення та не зазначені конкретні підстави неврахування наданих позивачем ґрунтовних пояснень і документів (зокрема щодо специфіки авансування робіт за контрактом з Національним банком України та наявності банківської гарантії), свідчать про порушення відповідачами як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977.
На переконання суду, формальний підхід контролюючого органу, який полягає у витребуванні документів, складання яких не передбачено на етапі отримання попередньої оплати, суперечить завданню адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки створює для платника податків невиправдані перешкоди у здійсненні ним законної господарської діяльності.
Зокрема, посилання у рішеннях комісій регіонального та центрального рівнів на "ненадання додаткових документів" без уточнення їх вичерпного переліку та без врахування об`єктивної неможливості надання певних паперів (актів виконаних робіт чи звітів про використання авансу при здійсненні авансової оплати), свідчить про непрозорість та непередбачуваність дій відповідачів. Такі дії суб`єкта владних повноважень створюють умови правової невизначеності та перешкоджають можливості платника податків планувати надалі свою господарську діяльність, що є недопустимим у правовій державі.
За таких обставин, суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність свого рішення лише формальними посиланнями на норми права, ігноруючи фактичні обставини здійснення операції та надані платником докази. Суд наголошує, що наявність банківської гарантії АТ "КБ "ГЛОБУС" як забезпечення повернення авансу та офіційне звітування перед НБУ про реєстрацію податкових зобов`язань є вагомими індикаторами реальності господарських правовідносин. Відтак, ігнорування контролюючим органом наданого пакета документів, що підтверджує повний цикл підготовки до будівництва, від отримання фінансового ресурсу до залучення ліцензованого субпідрядника ТОВ "БК "Прайд", вказує на необґрунтованість оскаржуваних рішень.
Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".
Однак під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навели мотивів прийняття спірних рішень, а відтак, не довели правомірності останніх.
Таким чином, суд дійшов висновку, що враховуючи наявність у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які у своїй сукупності свідчать про реальне проведення господарських операцій між Консорціумом "Укренергобуд" та Національним банком України, Головне управління ДПС у м. Києві не мало правових підстав для прийняття спірного рішення № 12419922/45603636 від 27.01.2025 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 19.12.2024.
Надані позивачем докази, зокрема державний контракт, підтвердження отримання авансового платежу, діюча банківська гарантія АТ "КБ "ГЛОБУС" як фінансове забезпечення правочину, а також документи щодо залучення ліцензованого субпідрядника, у своїй сукупності є належними та достатніми для підтвердження факту здійснення господарської діяльності та виникнення податкових зобов`язань за правилом "першої події". Суд наголошує, що наявність повного пакета дозвільної документації та докази фактичного звітування перед державним замовником повністю нівелюють сумніви контролюючого органу щодо ризиковості операції, а відтак підтверджують виконання позивачем обов`язку з формування та подання податкової накладної до реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог податкового законодавства.
У зв`язку з цим, суд вважає, що позовна вимога стосовно визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві №12419922/45603636 від 27.01.2025, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №2 від 19.12.2024, підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 19.12.2024 у відповідності до норм чинного податкового законодавства, суд зазначає таке.
Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Згідно з пунктами 19, 20 Порядку №1246, у редакції чинній станом на час вирішення спору по суті, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Внесення відомостей до ЄРПН на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.
Датою внесення відомостей до ЄРПН вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.
Таким чином, у день набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН Державною податковою службою України вчиняються відповідні дії по реєстрації, при цьому датою реєстрації є день набрання законної сили рішенням суду, якщо у судовому рішенні не зазначена інша дата. Отже, суд може зазначити у судовому рішенні конкретну дату, яку контролюючому органу необхідно відобразити в якості дати реєстрації податкової накладної в Реєстрі.
Беручи до уваги наведене, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 06.03.2025 №209, оригінал якої наявний в матеріалах справи (а.с. 7).
Таким чином, враховуючи, що позов задоволено, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, протиправні рішення якого призвели до виникнення спірних правовідносин.
На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 241 243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві №12419922/45603636 від 27.01.2025, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №2 від 19.12.2024.
3. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 19.12.2024, складену Консорціумом "Укренергобуд" (ідентифікаційний код 45603636) датою її фактичного подання на реєстрацію.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код ВП 44116011) на користь Консорціуму "Укренергобуд" (ідентифікаційний код 45603636) судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.