Справа № 953/1403/26 
Провадження № 2-о/953/42/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 червня 2026 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Власової Ю.Ю.
секретар судового засідання Панченко Л.В.
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 , 
представник заявника – ОСОБА_2 ,
заінтересована особа – П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
в с т а н о в и в:
Заявник ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2026 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами окремого провадження.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника- адвокат Коломієць Я.Л. підтримали вимоги, викладені у заяві, та просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, через канцелярію суду звернувся із заявою, в якій просив проводити розгляд справ за його відсутності.
Суд, вислухавши учасників справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_3 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03.10.2024 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповіту не залишила. Інші спадкоємці, які б мали право на спадкування - відсутні.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що особисто знає заявника та його родину, оскільки проживає з ними в одному під`їзді на сусідніх поверхах. Спілкувалася із заявником та його матір`ю. Пояснила, що заявник залишився проживати з матір`ю після смерті свого рідного брата, оскільки остання була похилого віку та потребувала сторонньої допомоги. Свідок часто бачила заявника з продуктами та ліками для матері, неодноразово разом із ним вирішувала побутові питання, пов`язані з системою водопостачання будинку.
Свідок ОСОБА_5 повідомив, що особисто знає заявника, який проживав у будинку з дитинства, а сам свідок мешкає у сусідньому під`їзді. Зазначив, що після одруження заявник проживав в іншому місці, однак через хворобу брата у 2016 році повернувся та почав проживати разом із матір`ю і братом за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті брата у 2018 році заявник залишився проживати з матір`ю, оскільки вона потребувала допомоги. Також зазначив, що допомагав транспортувати матір заявника до лікарні у 2024 році.
Свідок ОСОБА_6 повідомила, що є донькою заявника. Пояснила, що ОСОБА_1 з 2016 року разом із дружиною та доньками за адресою: АДРЕСА_2 не проживає, оскільки був призначений опікуном свого рідного брата ОСОБА_7 , який проживав разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті брата залишився проживати разом із матір`ю, оскільки вона потребувала сторонньої допомоги.
Свідок ОСОБА_8 повідомила, що є донькою заявника. Пояснила, що з 2016 року заявник разом із дружиною та доньками не проживав, повернувся до батьків та брата, оскільки був призначений опікуном останнього. Після смерті брата у 2018 році до сім`ї не повернувся, а залишився проживати разом із матір`ю, щоб доглядати за нею та допомагати їй у зв`язку з похилим віком.
Факт спільного проживання заявника зі спадкодавицею також підтверджується дослідженими у судовому засіданні довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб № 1609-5000547325 від 29.03.2022 на ім`я ОСОБА_1 та № 1609-5000547731 від 29.03.2022 на ім`я ОСОБА_3 .
Із змісту зазначених довідок вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували на обліку як внутрішньо переміщені особи за однією адресою: АДРЕСА_3 . За поясненнями заявника, за вказаною адресою вони спільно проживали до весни 2024 року.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст .293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ст.ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 5 ст. 126 8ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 1273 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.
Відповідно до підпункту 4.12 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
Відповідно до підпункту п. 3.20. гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено встановлено, що факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01.12.2021, рішенням суду тощо).
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Постановою Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 484/747/17 зроблено правовий висновок, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Правові висновки у вказаних справах ґрунтуються на тому, що факт спільного проживання спадкодавця та спадкоємця для прийняття спадщини відповідно до частини третьоїстатті 1268 ЦК України підтверджується не лише фактом їх реєстрації за однією адресою, а й іншими належними і допустимими доказами.
Застосування такого підходу щодо встановлення факту спільного проживання спадкодавця та спадкоємця для прийняття спадщини незалежно від факту їх реєстрації за однією адресою відповідає положенням Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», нормам Книги шостої ЦК України та усталеній практиці Верховного Суду, оскільки спрямоване на безперешкодну реалізацію спадкоємцем своїх прав.
Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину, до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину не обмежений, спір про право у даному випадку відсутній, а встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавицею має для нього юридичне значення, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви в порядку окремого провадження.
Суд вважає належно доведеним той факт, що ОСОБА_1 проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. 
Встановлення зазначеного факту необхідне заявнику для оформлення спадкових прав, породжує для нього юридичні наслідки, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З огляду на викладене суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви.
Керуючись ст.ст. 293 ,294, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Заявник – ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Заінтересована особа – П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, м. Харків, вул. Валентинівська, 27Г, ЄДРПОУ 02900726.
Рішення виготовлено і підписано 05.06.2026.

Суддя Ю.Ю. Власова