ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 826/7413/15	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №826/7413/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" про визнання протиправною бездіяльності, визнання недійсним повідомлення та зобов`язати вчинити дії прийняти до провадження,

В С Т А Н О В И В:

27.04.2015 представник за довіреністю від 14.04.2015 Потапов Євген Петрович, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" Новікової Марії Миколаївни (надалі - Уповноважена особа), в якому просив суд:
- визнати бездіяльність відповідача протиправною, а повідомлення Уповноваженої особи про нікчемність правочину №15-247 та №15-259 від 04.02.2015 - недійсними; 
- зобов`язати Уповноважену особу внести ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" (надалі - ПАТ "БГ Банк"), які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
Мотивуючи позов, представник повідомив, що 27.06.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Перший", правонаступником якого після реорганізації є ПАТ "БГ Банк", був укладений договір №ДФ-063134 банківського вкладу (депозиту) (вклад "Класичний" без права поповнення із щомісячною сплатою процентів). Договір був укладений строком на 185 днів з 27.06.2014 до 29.12.2014. В день укладення цього договору вкладник (позивач) передав, а банк прийняв для зберігання на рахунок грошові кошти у розмірі 180 000,00 грн. 
Однак у подальшому Уповноважена особа шляхом винесення повідомлень №15-249 від 04.02.2015 та №15-260 від 04.02.2015 визнала нікчемними правочинами договір №ДФ-063134 та платіжне доручення №108614 від 27.06.2014.
У зв`язку з цим представник позивача вважає, що Уповноважена особа порушила конституційний принцип, закладений у ст. 58 Конституції України, щодо зворотної дії закону, внаслідок чого розповсюдила дію нової редакції ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на правовідносини, які діяли до прийняття цієї редакції статті. Зазначає, що у ч. 3 ст. 38 згаданого Закону мова йде про нікчемність саме неплатоспроможного банку. Однак ПАТ "БГ Банк" був віднесений до неплатоспроможних лише 27.11.2014 постановою правління НБУ №745. Відповідно правочин, вчинений до визнання банку неплатоспроможним, не може визнаватися нікчемним лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону. 
З огляду на це представник позивача стверджує, що правомочність дій Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним депозитного договору на підставі ч. 1 ст. 228 ЦК України (порушення публічного порядку) буде безперечною лише у разі наявності обвинувального судового рішення у кримінальній справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2015 справу розподілено до провадження судді Шулежко В.П.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Шулежко В.П. від 30.04.2015 відкрито провадження в адміністративній справі за вищевказаним позовом, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 20.05.2015 суддею одноособово.
19.05.2015 Уповноважена особа надала до Окружного адміністративного суду м. Києва заперечення проти позову (а.с. 34-40), в якому просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначила, що операції із внесення позивачем коштів за договором банківського вкладу виконувалися за домовленістю вкладника або власника рахунку зі значними коштами, який подрібнював свій великий вклад або перераховував кошти на вкладний рахунок, з працівниками банку. При цьому реальних коштів позивач не вносив, про що було відомо працівникам банку. Укладання договору банківського рахунку та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я позивача, здійснено з метою отримати кошти не від банку і не за рахунок банку, який у той момент вже не міг виконувати свої зобов`язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, натомість лише з метою отримати кошти від Фонду, тобто за рахунок держави. У відповідності ж до положень ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.10.2015 задоволено клопотання позивача та відповідача про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі №826/7413/15 до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", питання щодо чого порушено відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.04.2015 у справі №826/9693/13-а, та прийняття відповідного рішення Конституційним Судом України.
У зв`язку з прийняттям Закону України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та на виконання його приписів наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, пунктом 14 якого передбачено, що визначення суду для розгляду конкретних судових справ, у тому числі поєднаних судових справ, здійснюється в базі даних шляхом пакетного автоматизованого розподілу судових справ.
За наслідками автоматизованого розподілу судових справ між судами справу №826/7413/15 розподілено до Полтавського окружного адміністративного суду, куди справа надійшла 18.02.2025.
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 справу №826/7413/15 було прийнято до провадження. Цією ж ухвалою поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду по суті спочатку у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). 
10.03.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Мізунського Андрія Івановича надійшла заява про вступ у справу як представника, в якій той звернув увагу суду на те, що 26.02.2020 Уповноваженою особою було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення Банку як юридичної особи. Відповідно до ст. 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" 27.03.2020 було внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №10741110058002367 про державну реєстрацію припинення ПАТ "БГ Банк") як юридичної особи, а отже ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим.
Від позивача будь-яких заяв, клопотань до суду не надходило.
Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановив наступні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.
05.06.2014 між ПАТ "Банк Перший", правонаступником якого є ПАТ "БГ Банк", та ОСОБА_1 у м. Києві був укладений Договір банківського рахунку №26203501025960, згідно з п. 1.1. якого Банк відкрив клієнту поточний рахунок в національній валюті України (гривні) (а.с. 16-17).
27.06.2014 позивач, як вкладник, та Банк уклали Договір №ДФ-063135 банківського вкладу (депозиту) (вклад "Класичний" без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) (а.с. 9). 
Згідно з п. 1.1. Договору №ДФ-063135, його було укладено строком на 185 днів з 27.06.2014 до 29.12.2014.
27.06.2014 на підставі договору №ДФ-063135 на поточний рахунок позивача було перераховано 180 000,00 грн.
Відповідно п. 1.2. Договору №ДФ-063135, в день укладення цього Договору вкладник передав, а Банк прийняв для зберігання на рахунок грошові кошти в розмірі - 180 000,00 грн. 
Підтвердженням цього є платіжне доручення №108614 від 27.06.2014, згідно з яким позивач перерахував грошові кошти з поточного рахунку на депозитний (а.с. 10).
Для обслуговування депозитного договору 27.06.2014 між позивачем та Банком був укладений договір №VC/2014-06/48 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням електронного платіжного засобу (а.с. 18-19).
Депозитний договір виконувався обома сторонами договору протягом строку його дії, про що свідчить виписка по угоді ДФ-063134 від 27.06.2014 за період з 27.06.2014 по 29.12.2014, згідно з якою грошові кошти були зараховані на депозит, на них нараховувалися відсотки (17 011,73 грн) та сплачувалися податки (а.с. 21-23).
На підставі постанови правління Національного банку України №745 від 27.11.2014 "Про віднесення ПАТ "БГ Банк" до категорії неплатоспроможних" рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.11.2014 №131 було запроваджено в ПАТ "БГ Банк" у період з 28.11.2014 по 27.02.2015 тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу ОСОБА_2 .
На підставі постанови правління Національного банку України №134 від 26.02.2015 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БГ Банк" рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.04.2014 №43 було вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ "БГ Банк" та призначити Уповноважену особу ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із правомірністю дій Уповноваженої особи щодо віднесення договору банківського рахунку та операцій по ньому до нікчемних правочинів та як наслідок, невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "БГ Банк", які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи цей публічно-правовий спір, суд враховує наступне нормативно-правове регулювання.
Правові, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначає Закон України від 23.02.2012 №4452-VI"Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Закон №4452-VI у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Згідно зі ст. 27 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.
Як встановлено судом вище, на дату прийняття постанови правління Національного банку України від 27.11.2014 №745 "Про віднесення ПАТ "БГ Банк" до категорії неплатоспроможних" на вкладному (депозитному) рахунку ОСОБА_1 , відкритому відповідно до укладеного з ПАТ "Банк Перший" договору від 27.06.2014 №ДФ-063136, знаходилися грошові кошти у сумі 180 000,00 грн.
Вказані кошти на депозитний рахунок позивача № НОМЕР_1 надійшли з поточного рахунку № НОМЕР_2 від неї ж, що підтверджується копією платіжного доручення №108614 від 27.06.2014.
Частина друга статті 38 Закону №4452-VI у редакції, чинній на дату укладення договорів банківського вкладу, визначала, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:
1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;
2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;
3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;
4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;
5) договори (правочини) з пов`язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;
6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.
Згідно з частиною третьою цієї ж норми Закону, договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними. Уповноважена особа Фонду зобов`язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі звернення до суду уповноваженої особи Фонду державне мито не сплачується.
Водночас відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону №4452-VI у редакції, чинній з 11.07.2014, Фонд, зокрема протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
З аналізу вищенаведеного нормативно-правового регулювання слідує, що уповноважена особа Фонду дійсно наділена правом перевірки вчинених (укладених) банком правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.
З приводу посилань відповідача на те, що спірний правочин був укладений у період дії обмежень, запроваджених постановою правління НБУ від 26.06.2014 №383 "Про застосування до ПАТ "Банк "Перший" заходів впливу та призначення куратора", суд зазначає, що відповідно до приписів статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" положення вказаної постанови є банківською таємницею, доказів обізнаності позивача з її положеннями відповідачем не надано, як і не надано, доказів доведення керівництвом такої інформації і до відповідальних працівників банку, якими було оформлено з позивачем спірний договір банківського вкладу.
Таким чином, позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ "БГ Банк" до запровадження тимчасової адміністрації та навіть до визнання банку проблемним, а тому ОСОБА_1 підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI.
Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи надати до Фонду доповнення до переліку рахунків щодо ОСОБА_1 , за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «БГ Банк» за рахунок Фонду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №802/351/16-а.
Неправомірна бездіяльність відповідача призвела до того, що позивач був позбавлений власності, а саме - права на 180 000,00 грн, які передані банку відповідно до договору банківського вкладу від 27.06.2014 №№ДФ-063135.
Натомість Уповноваженою особою на адресу позивача були надіслані повідомлення про нікчемність правочину на підставі пункту 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI.
Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI).
Зі змісту наведеної норми випливає, що її дія поширюється на випадки коли саме банк уклав з одним із кредиторів договір; на підставі такого договору у останнього виникають переваги (пільги) стосовно інших кредиторів банку; умови цього договору передбачають перерахування банком коштів або передачу майна банком такому кредитору.
На підставі аналізу положень наведеної правової норми суд дійшов висновку про те, що п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI не поширює свою дію на договір, укладений між позивачем та ПАТ "БГ Банк", оскільки метою такого правого регулювання є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №910/14681/17, від 30.05.2018 у справі №910/23036/16, від 23.10.2018 у справі № 804/6992/15.
Суд відкидає покликання відповідача на статтю ч. 7 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи, оскільки відповідач не обґрунтував підстав невиплати коштів позивачу у період з 27.04.2014 (початок процедури ліквідації ПАТ "БГ Банк") по 27.03.2020 (внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису №10741110058002367 про припинення державної реєстрації ПАТ "БГ Банк" як юридичної особи).
Зважаючи на вищенаведене, обставина припинення банку як юридичної особи не може бути підставою для невиплати позивачу відшкодування, передбаченого законодавством. Дотримання прав вкладників банків передусім виявляється у законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (ч. 1 ст. 1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним, гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування в порядку, передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.
Аналогічна позиція була висловлена Пленумом Верховного Суду України у постанові від 03.07.2015 №13.
Тож обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до рахунків щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "БГ Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 27.06.2014 №ДФ-063135.
Водночас з приводу вимог позивача щодо визнання недійсними повідомлень Уповноваженої особи про нікчемність правочину суд зазначає, що правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу чи рішення, оформленого повідомленням про нікчемність правочину. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України, ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "БГ Банк" із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Повідомлення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку.
Така позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №910/12294/16 від 11.04.2018, №910/24198/16 від 16.05.2018, №819/353/16 від 04.07.2018, №802/351/16-а від 31.10.2018.
Оскільки рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, то таке рішення не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), а тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття. 
Відповідно права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи.
Виявлена судом правова природа таких рішень Уповноваженої особи (повідомлення про нікчемність правочину) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог щодо визнання їх недійсними, у зв`язку з чим позов у відповідній частині вимог (про визнання недійсними повідомлень №15-247 від 04.02.2015 та №15-259 від 04.02.2015 про нікчемність правочину) не може бути предметом розгляду у суді.
Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №802/351/16-а.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Отже, провадження у цій справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсними повідомлень Уповноваженої особи про нікчемність правочину №15-247 та №15-259 від 04.02.2015 слід закрити. 
За таких обставин позов у цілому слід задовольнити частково.
З урахуванням обставин часткового задоволення позову суд у порядку, визначеному ч. 3 ст. 139 КАС України, стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача половину судових витрат, які складаються лише із суми сплаченого судового збору у розмірі 73,08 грн (а.с. 3).
На підставі викладеного, керуючись статтями 2-10, 139, 243-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №826/7413/15 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» в частині формування неповного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, внаслідок не включення до переліку ОСОБА_1 .
Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до рахунків щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "БГ Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 27.06.2014 №ДФ-063135.
Провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсними повідомлень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" Новікової Марії Миколаївни про нікчемність правочину №15-247 від 04.02.2015 та №15-259 від 04.02.2015 - закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 36 (тридцять шість) грн 54 коп.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" (код ЄДРПОУ 20717958; вул. Дегтярівська, 48, м. Київ, 04112).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду упродовж тридцяти днів з дня його підписання. 

Суддя	 	Є.Б. Супрун