ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2026 Справа № 917/407/26 
Суддя Мацко О.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи
за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «РКДЗ», 09601, Київська обл., Рокитнянський р-н, с-ще Рокитне, вул. Білоцерківська, 1, код ЄДРПОУ 37066465,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рижівський гранітний кар`єр», 39800, Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Горького, 151, код ЄДРПОУ 42726453,
про стягнення 188 148,53 грн
Без виклику сторін
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою від 18.03.2026р. відкрито провадження у даній справі, встановлено процесуальні строки на подання заяв по суті спору. Ухвалено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
Ухвалу скеровано сторнам до їх електронних кабінетів та отримано останніми 19.03.2026р. о 19.20 год (відтак, днем отримання вважається перший робочий день після 19.03.2026р.).
Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем договору купівлі-продажу № 18062024 від 18 червня 2024р.
Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися. Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).
Сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суду не надали.
Після дослідження матеріалів справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з розумності строків розгляду справи, суд ухвалив рішення з огляду на таке:
Обставини справи, встановлені судом:

Між ТОВ «РКДЗ» та ТОВ «Рижівський гранітний кар`єр» було укладено Договір купівлі-продажу № 18062024 від 18 червня 2024 (далі – Договір № 18062024), за умовами якого ТОВ «РКДЗ» (далі – Продавець) зобов`язується продати ТОВ «Рижівський гранітний кар`єр» (далі - Покупець) товарно-матеріальні цінності, згідно заздалегідь погоджених Специфікацій до Договору (далі – товар), а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар на умовах даного Договору.
На виконання умов вказаного вище Договору ТОВ «РКДЗ» 09 серпня 2024 року передало 2200 КСД футерування конуса (артикул GSP-203.С22.01) та зуб ковша ЕКГ-5 (5 шт.) на загальну суму 423 252,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 5210 від 09 серпня 2024 року на суму 423 252,00 грн. Дана видаткова накладена долучена позивачем до позову, досліджена судом, має всі необхідні реквізити для документів даного виду та приймається судом в якості належного доказу поставки товару на вказану в ній суму.
Відповідно до п. 1.5. Договору № 18062024 строк та умови поставки товару визначаються Специфікаціями до Договору.
Згідно п. 2.9. Договору № 18062024 розрахунки між Сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок Продавця вартості товару на умовах, визначених Специфікацією. Специфікацією № 1 від 09.08.2024 визначено, що Покупець здійснює оплату
наступним чином:
- 100 % згідно рахунку до 30.09.2024 р.

Як вказує позивач, відповідач частково виконав свої зобов`язання на суму 292 000,00 грн., у зв`язку з чим 13.08.2025 року позивач надіслав до ТОВ «Рижівський гранітний кар`єр» претензію про сплату заборгованості на суму 131 252,00 грн., вих. № 112. Згідно поштового повідомлення, вказана вимога вручена представнику ТОВ «Рижівський гранітний кар`єр» 20.08.2025 року.
31.12.2025 року Товариство повторно надіслало до ТОВ «Рижівський гранітний
кар`єр» Претензію про сплату заборгованості на суму 131 252,00 грн., однак остання повернулася без вручення адресату.
Відтак, позивач вказує, що за відповідачем станом на час подання позову рахується заборгованість у сумі 131 252,00 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним опзовм. Крім основного боргу, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача за період з 01.10.2024 по 16.03.2026 року 56 896,53 грн. Пені на підставі п.3.4. до Договору, яким передбачено: У випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим Договором Покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку.
Відповідач, як зазначалося вище, жодних заперечень проти позову не надав.
При прийнятті рішення суд виходить з наступного:
Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір поставки. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 165, 173, 174, 175, 193, 265, 267 Господарського кодексу України, який був чинний на момент укладення договору та здійснення поставки, ст.ст. 11, 202, 655, 662, 663, 668, 689, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 2.9 Договору передбачено, що розрахунки між сторонами здійснюються щляхом перерахування на поточний рахунок постачальника вартості товару на умовах, визначених специфікацією. Згідно специфікації №1 від 09.08.2024р., оплата встановлена у строк до 30.09.2024р.
За приписами 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відтак, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що прострочення оплати товару має місце з 31.09.2024р.
Ст.193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Доказів сплати відповідачем коштів за поставлений товар в розмірі 131 252,00 грн станом на дату розгляду даної справи відповідачем суду не надано.
Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на приписи ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України наявність та розмір боргу відповідача підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочила (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.
Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідач не навів обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.
У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Як зазначено вище у даному рішенні, сторони погодили відповідальність за несплату своєчасно коштів у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку. За розрахунком позивача, який перевірений судом, за період з 01.10.2024р. по 16.03.2026р. нараховано та заявлено до стягнення 56 896,53 грн пені. Відповідач контррозрахунку пені не надав. 
Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з врахуванням визначеного позивачем періоду нарахування (враховуючи, що сторони погодили строк нарахування пені – до повного виконання зобов`язання, що не суперечить приписам чинного законодавства), суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача пені у зазначеному розмірі є правомірним.

Щодо розподілу витрат позивача на оплату судового збору.
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
У відповідності до наведених приписів закону за подання до господарського суду даної позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (3 328,00 грн х 0,8), натомість ним сплачено судовий збір у розмірі 3 328,00 грн - надмірно сплачено судовий збір у сумі 665,60 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Таким чином, судовий збір у сумі 665,60 грн не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №917/407/26 та може бути повернутий за клопотанням особи, яка його сплатила - позивача.
Щодо судового збору, який підлягав сплаті позивачем за звернення до суду із даним позовом, - 2 662,40 грн, то згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в цій частині покладається на відповідача у повному обсязі у зв`язку з задоволенням позовної заяви.
Враховуючи викладене, керуючись ст..ст.129, 233-238,240 ГПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рижівський гранітний
кар`єр» (код ЄДРПОУ 42726453, м.Горішні Плавні, вул..Горьковго, буд.151) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РКДЗ» (код ЄДРПОУ 37066465, Київська обл., Рокитнянський р-н, смт Рокитне, вул..Білоцерківська, 1) 151 252,00 основного боргу, 56 896,53 неустойки, 2 662,40 грн судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено 10.06.2026р.
Суддя О.С.Мацко