Справа № 277/172/26

П О С Т А Н О В А
іменем України

19 травня 2026 року    селище Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Т.Г. Корсун, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ВСТАНОВИВ:
До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 573898 від 23.01.2026, зі змісту якого вбачається, що:
- 23.01.2026 року (із урахуванням рапорту від 24.01.2026) о 18 год. 14 хв. в с. Куліші, вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роба, нечітка мова, почервоніння очей). На проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного водій спочатку погодився, пройшов освідування на газоаналізаторі Драгер 6820, результат 0,44 ‰, з результатом був не згодний, відмовився пройти освідування в найближчому медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що 23.01.2026 не вживав алкоголь, але вживав на передодні, а тому не погодився з результатом, відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки в той день був сильним мороз, а в машині, крім нього, перебувала також дружина та дитина, яких він не міг покинути.
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Крейдін С.О. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому посилався на те, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер мундштук, який було надано ОСОБА_1 для проходження огляду на той момент був вже розпакований, звертає увагу, що ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу, водночас працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення заначено про порушення останнім п. 2.5 ПДР, а саме за відмову від проходження огляду, що не відповідає дійсності, на його переконання, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повинен був бути складений запідпунктом «а» пункту 2.9 ПДР, а саме за заборону, керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що не було зроблено працівниками поліції, а тому ОСОБА_1 не порушував вимог п. 2.5. ПДР.
Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши письмові докази та оглянувши відеозаписи, долучені до справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Виходячи з положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В п. 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція).
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд відповідно до п. 2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Судом встановлено, що водієм ОСОБА_1 порушено вимоги п.2.5 ПДР України, а його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у їх взаємозв`язку, а саме:
- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 573898 від 23.01.2026, відповідно до якого 23.01.2026 року (із урахуванням рапорту від 24.01.2026) о 18 год. 14 хв. в с. Куліші, вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роба, нечітка мова, почервоніння очей). На проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного водій спочатку погодився, пройшов освідування на газоаналізаторі Драгер 6820, результат 0,44 ‰, з результатом був не згодний, відмовився пройти освідування в найближчому медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України;
- роздруківкою тесту №4 від 23.01.2026, згідно якого результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 – 0,44 ‰ (наявний підпис водія);
- розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП (наявний підпис водія);
- розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом від 23.01.2026 (наявний підпис водія);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.01.2026, згідно з яким ОСОБА_2 направлявся на огляд у Комунальне некомерційне підприємство «Ємільчинська лікарня» Ємільчинської селищної ради в Житомирській області. Огляд у медичному закладі не проводився, оскільки водій відмовилася від його проходження;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим такий огляд не проводився (від підпису водій відмовився);
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №645959 від 23.01.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. (наявний підпис водія);
- рапортом інспектора СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Ярослава Левчука від 24.01.2026, із змісту якого вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 573898 відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, було допущено технічну помилку у зазначені дати вчинення правопорушення. У протоколі вказано дату 23.01.2025, тоді як фактично правопорушення було вчинено 23.01.2026, що підтверджується матеріалами справи, а саме відеозаписом;
- долученими до матеріалів справи відеозаписами із відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського, записаними на DVD-R диск, з яких вбачається, що 23.01.2026 о 18 год. 14 хв. працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Nissan НОМЕР_1 , яким як з`ясувалося пізніше керував ОСОБА_1 , був проінформований про причини такої зупинки - керування транспортним засобом з забрудненим номерним знаком. Під час спілкування, поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 , про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння, при цьому на запитання поліцейського ОСОБА_1 повідомив, що напередодні вживав алкоголь. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, на що останній погодився та пройшов освідування, результат – 0,44 ‰. ОСОБА_1 не погоджується з результатом тесту, після чого працівник поліції запропонував пройти освідування в найближчому медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього будуть складені відповідні адміністративні матеріали. В подальшому ОСОБА_1 ознайомлено зі його правами, а також із змістом складених відносно нього адміністративних матеріалів, які останній підписав особисто без будь-яких зауважень та заперечень, отримав їх копії.
На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Водночас, суд приймає до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПК 1 № 573839 від 23.01.2026 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вірно зазначено дату вчинення адміністративного правопорушення, а саме – «23.01.2025», хоча вірна дата - «23.01.2026», про що також зазначено в рапорті інспектора СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Ярославом Левчуком від 24.01.2026, при цьому суд зауважує, що вказаний факт не може слугувати самостійною підставою для визнання недостовірними доказів, а тому допущену помилку в даті вчинення адміністративного правопорушення слід вважати очевидною опискою.
Тому, суддя вважає, що розбіжність в даті пояснюється технічною помилкою та містить формальний характер, що не впливає на достовірність доказів.
Таким чином, дослідивши і оцінивши зібрані у справі докази, які є достовірними, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, зібрані з дотриманням порядку, встановленого КУпАП, у їх сукупності, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 було порушено п.2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З позицією сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення суд не може погодитись, виходячи з таких обставин.
Доводи захисника про те, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер мундштук, який було надано ОСОБА_1 для проходження огляду був вже розпакований, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься відеозапис із відеореєстратора патрульного автомобіля, з якого чітко вбачається, що на момент початку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння мундштук був запакований (відео 1 о 18:23 год).
Крім того, суд не погоджується з доводами захисника, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівником поліції невірно зазначено пункт ПДР, який було порушено останнім, а саме п. 2.5 ПДР за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній не відмовлявся від проходження огляду, пройшов його на місці зупинки, а тому в даному випадку в протоколі необхідно було зазначити підпункт «а» п. 2.9 ПДР, оскільки з дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Nissan НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , даний факт в судовому засіданні також не заперечувався. Під час спілкування з водієм у працівників поліції виникла підозра, що останній перебуває у стані сп`яніння. У зв`язку із цим водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився.
Після того, як останній пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу, результат якого становив 0,44 ‰, та не погодився із результатами, йому роз`яснено процедуру та повідомлено, що у разі незгоди із результатом, такий огляд проводиться у найближчому медичному закладі охорони здоров`я. Проте, ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройти огляд у медичному закладі відмовився (відео 1 о 18:25 год).
Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку, що працівниками поліції цілком правомірно було розцінено таке волевиявлення ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що лише підтверджує його вину у скоєнні адміністративного правопорушення. А тому суд не може взяти до уваги позицію захисника, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду.
Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та відповідно до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, таким чином, останнім було порушено п. 2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому суд зазначає, що вказаним порушенням є факт відмови від проходження огляду у медичному закладі після проходження такого огляду на місці зупинки та незгоди особи з його результатами.
Враховуючи наведене, суд приходить до беззаперечного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому його слід притягнути до відповідальності.
Суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Подібний правовий висновок щодо наявності обов`язку у водіїв транспортних засобів пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, незалежно від підстав зупинки транспортного засобу, викладений у постанові ВС від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, те, що ОСОБА_1 умисно вчинила грубе порушення Правил дорожнього руху України, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу порушника, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та приходить до переконання, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що за своїм видом та мірою відповідає завданню й меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.
Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 130, 280, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Штраф перерахувати на рахунок отримувача: UA408999980313030106000006757, отримувач ГУК у Житобл./ТГ смт. Ємільчине 21081100, код отримувача: 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету: 21081100 призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції.
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, які перерахувати на рахунок №UA518999980313121206000006757, отримувач коштів ГУК у Жит.обл/ТГ смт Ємільчине/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37976485, банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 22030101.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, який визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складений 22 травня 2026 року
  Суддя		Т.  Г.  Корсун