Справа № 750/1744/26 	Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П. 	
Провадження № 33/4823/499/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі головуючого судді Сиволапа Д.С., за участю захисника – Падалюки В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2026 року,

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Місцевим судом встановлено, що о 23 год. 47 хв.
31 січня 2026 року по вул. В. Коваленка, 129 у м. Чернігові ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи інших видів сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що з відеозапису слідує, що у нього були відсутні ознаки сп`яніння зазначені в протоколі, а поведінка поліцейських свідчила про упереджене ставлення до водія, який перебував у тверезому стані. Вважає, що обов`язок працівників поліції проводити огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів саме на місці зупинки транспортного засобу, проте йому не було запропоновано пройти огляд за допомогою технічних засобів на місці зупинки. Крім того вказує,що поліцейськими було висловлено не вимогу про проходження огляду, а саме пропозицію, яка на його думку не є обов`язковою для виконання. 
У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, його інтереси представлені захисником Падалюкою В.О., який вважав можливим проведення судового засідання без участі особи, яка притягується до відповідальності, що узгоджується з положеннями ч.6 ст.294 КУпАП. 
Заслухавши позицію захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, наголошуючи на відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580342 від 01.02.2026, водій ОСОБА_1 , що о 23 год. 47 хв., 31 січня 2026 року по вул. В. Коваленка, 129 у м. Чернігові керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого виду сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5).
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної портативної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , біля будинку за місцем проживання останнього. Під час перевірки документів та спілкування з водієм, виникли підозри щодо перебування водія у стані наркотичного сп`яніння. Поліцейський звернув увагу на блідість обличчя водія та перевірив у нього реакцію зіниць очей, озвучив ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя та запропонував пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що водій відмовився в категоричній формі. При цьому, працівник поліції роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та його права і обов`язки. Після цього поліцейський склав адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП, який потім оголосив останньому.
Посилання апелянта на те, що у поліцейських не було підстав вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в зв`язку з відсутністю достатніх підстав для цього, апеляційний суд вважає безпідставним. 
Так, відповідно до вимог 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» особа, відносно якої до закладів охорони здоров`я, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу Національної поліції надійшла інформація від установ, підприємств, організацій, засобів масової інформації або окремих громадян про те, що вона незаконно вживає наркотичні засоби або психотропні речовини чи перебуває у стані наркотичного сп`яніння, підлягає медичному огляду.
Факт незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин встановлюється на підставі показань свідків, наявності ознак наркотичного сп`яніння, результатів медичного огляду, а також тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).
Згідно з п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 «ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість».
Пунктом 12 Розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що «у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я».
Таким чином, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння за наявності відповідних обґрунтованих підозр (ознак наркотичного сп`яніння) можливий лише лікарем-наркологом у найближчому уповноваженому закладі охорони здоров`я за направленням поліцейського.
Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність певних ознак наркотичного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані наркотичного сп`яніння.
З матеріалів справи слідує, що у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 , під час керування транспортним засобом, мав певні ознаки наркотичного сп`яніння. 
З відеозапису слідує, що при спілкуванні з водієм поліцейські відразу звернули увагу на неприродну блідість його обличчя, яку він пояснив тим, що нещодавно вийшов з бані, в подальшому звернули увагу на те, що він має звужені зіниці очей які не реагують на світло. 
Як убачається з матеріалів справи, працівники поліції діяли відповідно до вимог закону та після виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння запропонували останньому пройти відповідний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, проте він відмовився.
Посилання апелянта на те, що виявлення ознак сп`яніння у нього та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення було проведено без участі свідків, які були б очевидцями виявлення ознак наркотичного сп`яніння у водія та його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, не ґрунтується на вимогах закону та спростовується положеннямич.2 ст.266 КУпАП, згідно з якою під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Враховуючи наявність відеозапису з нагрудної камери поліцейського, присутність свідків у випадку огляду водія на стан сп`яніння або при фіксації відмови від такого огляду не потрібна. 
Також, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції, незаконності складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, як ОСОБА_1 так і його захисником апеляційному суду не надано. 
Крім того, на відеозаписі не зафіксовано будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 , ні під час відмови останнього від проходження огляду, ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Будь-яких доказів упередженого ставлення працівників поліції апелянт не надав, тому такі доводи необхідно оцінювати критично.
При цьому апеляційний суд акцентує увагу, на те, що поліцейські детально роз`яснили процедуру проходження такого огляду та відповідальність за відмову від його проходження, прояснили права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. 
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про обов`язок поліції проводити огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів саме на місці зупинки транспортного засобу, оскільки як вже зазначалось вище огляд водія на стан наркотичного сп`яніння за наявності відповідних обґрунтованих підозр можливий лише лікарем-наркологом у найближчому уповноваженому закладі охорони здоров`я за направленням поліцейського.
Неспроможними є доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 поліцейськими було висловлено не вимогу, а пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння, відмова від якої не породжує правових наслідків у вигляді ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Так, з переглянутого відеозапису встановлено, що поліцейські неодноразово наголошували на тому, що саме вимагають пройти огляд на стан сп`яніння. 
Крім того, а ні стаття 130, а ні стаття 266 КУпАП не визначають у якій саме формі (вимога чи пропозиція) поліцейський залучає водія до огляду на стан сп`яніння за наявності відповідних підозр. Разом з тим, оскільки статтею 130 КУпАП передбачена можливість відмови від проходження такого огляду (хоча й адміністративно карана), суд вважає, що поліцейським водію повинна висловлюватись саме пропозиція проти відповідний огляд. Оскільки невиконання владної законної вимоги поліцейського має наслідком відповідальність за іншою правовою нормою – ст. 185 КУпАП. 
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що КУпАП є нормативним актом вищої юридичної сили по відношенню до Правил дорожнього руху, на пункт 2.5 яких посилається апелянт, вказуючи про необхідність висловлювання поліцейським саме вимоги. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції та вказували на порушення судом вимог матеріального чи процесуального закону або спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, з повним дотриманням санкції ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Д. С. Сиволап