Справа № 128/891/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
11 червня 2026 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області 
головуючий суддя Карпінська Ю.Ф.,

розглянувши адміністративний матеріал, що поданий відділом поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
УСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №600203 від 25.02.2026, «25.02.2026 о 00 год 50 хв у селищі Березина, вул. Райдужна, Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz С300 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер» (результат позитивний – 0,57 проміле) та у лікарні (результат позитивний – 0,36 проміле)».
У судовому засіданні 11.06.2026 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, суду повідомив, що ним було вчинено ДТП, однак у стані алкогольного сп`яніння він не перебував. Підтримує клопотання свого захисника про закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Кухар О.І. у судовому засіданні 11.06.2026 подав клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що « ОСОБА_1 притягується до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286-1 КК України з приводу факту керування в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом Merzedes Benz, реєстраційной номер НОМЕР_1 25.02.2026 близько 00 год 40 хв з перевищенням швидкості, внаслідок чого допустив зіткнення зі стовпом за межами проїзної частини дороги «М-21» , внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вінницьким районним судом Вінницької області щодо нього розглядається кримінальне провадження. У матеріалах кримінального провадження є висновки експертиз, які підтверджують, що ОСОБА_1 не перебував під час керування автомобілем а ні в алкогольному, а ні в наркотичному сп`янінні. Оскільки ОСОБА_1 вручено обвинувальний акт, його дії з приводу керування автомобілем 25.02.2026 розглядаються судом у кримінальному провадженні, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Тому просить закрити провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП».
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , оглянувши клопотання його захисника – адвоката Кухаря О.І. про закриття провадження у справі та матеріали справи, суд доходить такого висновку. 
Згідно із статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
У частині п`ятій статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій – це особа, яка керує транспортним засобом.
У частині першій статі 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами частин першої та другої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У частині третій статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі – Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103.
Так, згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 3 розділу І зазначеної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
У пункті 6 розділу І вищевказаної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Тобто вищезазначені норми вказують на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №600203 від 25.02.2026 долучено диск, на якому містяться три файли з відеозаписами та на жодному із них не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом (на час прибуття працівників патрульної поліції ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, на відеозаписі не зафіксовано, хто перебував за кермом автомобіля), хоч така обставина при розгляді даної категорії справ має бути належним чином доведена, оскільки адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Іншими доказами (наприклад, показаннями свідків) таку обставину у даній справі не підтверджено.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.
У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 №28/32999, зазначено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
У Розділі ІІІ вищезазначеної Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Отже, відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, має бути безперервним.
Однак відеофіксація події інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не є безперервною (на долученому до протоколу диску містяться три відеофайли, які не є послідовними та не відображають усі обставини події). 
З відеозапису не вбачається, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , не зафіксовано пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, не зафіксовано роз`яснення працівниками поліції процедури проведення такого огляду, а також прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. На долученому до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №600203 від 25.02.2026 диску з відеофайлами взагалі не зафіксовано будь-якого спілкування між працівниками поліції та ОСОБА_1 . 
На одному із відеофайлів, що міститься на долученому до протоколу диску, лише зафіксовано, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що відносно нього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Треба зазначити, що попри наявність на місці події свідків, їхні пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №600203 від 25.02.2026 не долучено.
Крім того, на одному із відеофайлів зафіксовано лише момент, коли ОСОБА_1 у якомусь приміщенні на вимогу працівників поліції «продуває» прилад «Драгер» та після цього зазначає, що з результатом такого «огляду» не погоджується, на що працівники поліції вказують, що у такому разі огляд буде проведено у лікарні лікарем-наркологом.
Оляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу.
Однак, згідно з роздруківкою приладу «Драгер» від 25.02.2026, огляд на стан сп`яніння було проведено у м. Вінниця по вул. Київська, хоча, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №600203 від 25.02.2026, подія відбулася у селищі Березина, вул. Райдужна, Вінницького району Вінницької області. 
Тобто огляд на стан сп`яніння поліцейським було проведено не на місці зупинки транспортного засобу.
У матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення наявна копія висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 25.02.2026 (оригінал такого висновку працівником поліції не було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення. Копію такого висновку подано до суду лише після повернення даного адміністративного матеріалу для належного оформлення). Водночас на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №600203 від 25.02.2026 диску відсутній відеофайл із фіксацією проведення такого огляду лікарем у медичному закладі.
Крім того, такий висновок містить суперечливі дані, що дає підстави вказувати на неналежність такого доказу.
Так, у висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 25.02.2026, копія якого наявна у матеріалах справи, зазначено, що його видано «на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №0125, складеному о 09 год 00 хв 02.03.2026».
У розділі ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, зазначено, що огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур (пункт 1). За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 14). Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду (пункт 15).
У даному випадку висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 25.02.2026, у якому зазначається, що його видано на підставі акту медичного огляду від 02.03.2026, складено раніше, ніж згаданий акт медичного огляду. 
Стороною захисту до клопотання про закриття провадження у справі долучено копію висновку експерта №741 (в рамках досудового розслідування кримінального провадження), з якого убачається, що при судово-медичній експертизі крові громадянина ОСОБА_1 , відібраної в останнього о 03 год 00 хв 25.02.2026, методом газово-рідинної хроматографії, наявність метилового, етилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.
У копії висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 25.02.2026, що долучений поліцейськими після повернення даного адміністративного матеріалу для належного оформлення, вказано, що ОСОБА_1 направлений на огляд 25.02.2026 о 03 год 10 хв.
При порівнянні двох висновків, що наявні у матеріалах даної справи, убачається, що ОСОБА_1 25 лютого 2026 року о 03 год 00 хв не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а о 03 год 10 хв 25 лютого 2026 року уже перебував у стані алкогольного сп`яніння, в той час, коли протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 25 лютого 2026 року о 00 год 50 хв.
Суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.
Вказане узгоджується із висновками, викладеними у постанові Вінницького апеляційного суду від 23.11.2023 (справа № 127/24921/23).
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення. Тому уповноваженими особами під час складання протоколу про адміністративне правопорушення необхідно дотримуватися правил та процедур, прав та гарантій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, належно фіксувати докази вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.
У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.
Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.
Оцінюючи докази у даній справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд враховує таке. 
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. 
Встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинно бути підтверджене належними та допустимими доказами
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Встановлені судом обставини та недоліки, що перераховано вище, вказують на порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 , і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. 
У зв`язку з викладеним вище, оскільки працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з цих підстав підлягає закриттю. 
Водночас суд не бере до уваги викладену стороною захисту підставу для закриття провадження у даній справі – перебування на розгляді у Вінницькому районному суді Вінницької області кримінального провадження щодо ОСОБА_1 , у якому він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, з огляду на таке. 
Положення статті 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.
У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
У диспозиції частини першої статті 286-1 КК України передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, зокрема у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У диспозиції частини першої статті 130 КУпАП передбачено відповідальність лише за керування транспортним засобом, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, слід мати на увазі, що умовою притягнення до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП є керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, натомість для притягнення до відповідальності за частиною першою статті 286-1 КК України такої умови недостатньо, оскільки окрім керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у диспозиції частини першої статті 286-1 КК України передбачено ще порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту такою особою, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
За таких обставин клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Кухаря О.І. про закриття провадження у справі треба задовольнити частково. 
Керуючись статтями 9, 130 ч. 1, 245, 247 п. 1, 251, 280, 283, 294 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Кухаря О.І. про закриття провадження у справі – задовольнити частково.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, – закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанову може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ