ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"02" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/5158/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу №916/5158/25
за позовом: Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Думська, буд. 1, код ЄДРПОУ 26597691)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія” (65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Геранієва, буд. 8, код ЄДРПОУ 41005199)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, Одеська обл., місто Одеса, вул. Успенська, будинок 83/85, код ЄДРПОУ 45839467)
про стягнення 967351,68 грн., -

Суть спору: Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія” про стягнення 967351,68 грн., з яких: 867561,83 грн. основного боргу, 38216,79 грн. інфляційних втрат, 13708,33 грн. 3% річних та 47864,73 грн. пені.
Позовні вимоги Одеської міської ради обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди землі від 03.08.2018 щодо повної та своєчасної сплати орендної плати за період з 01.07.2024 по 31.08.2025.
Разом з позовною заявою до суду від Одеської міської ради надійшла заява за вх.№2-2022/25 від 24.12.2025, в якій позивач просив суд: накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія” як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія” у межах розміру позовних вимог на загальну суму 967351,68 грн.; накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія” у межах розміру позовних вимог 967351,68 грн. лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих коштів у разі їх недостатності.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.12.2025 заяву Одеської міської ради за вх.№2-2022/25 від 24.12.2025 про забезпечення позову у справі №916/5158/25 задоволено; накладено арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія” як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія”, у межах розміру позовних вимог на загальну суму 967351,68 грн., виявлених державним або приватним виконавцем під час виконавчого провадження, за виключенням грошових коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом; накладено арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія” на суму в межах різниці між ціною позову - 967351,68 грн. та сумою арештованих грошових коштів за пунктом другим резолютивної частини даної ухвали, у разі їх недостатності.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/5158/25; визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; залучено Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; роз`яснено сторонам про можливість подання відповідно до ч.7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи; запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позовну заяву з доказами направлення позивачу - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та заперечення на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.
20.01.2026 за вх.№2187/26 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях третя особа із посиланням на обставини справи просить суд задовольнити позов Одеської міської ради в повному обсязі.
Відповідач про розгляд даної справи належним чином повідомлений, повідомлявся шляхом доставлення ухвали суду від 29.12.2025 про відкриття провадження у справі до його електронного кабінету, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу. Відповідно до п.2 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Відтак господарський суд констатує, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи господарським судом. За таких обставин судом забезпечено відповідачу можливість на вчинення дій, подання позицій по суті справи під час розгляду справи судом, оскільки судом належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи і в такий спосіб забезпечено відповідачу належні процесуальні гарантії для можливості вчинення відповідачем процесуальних дій. Натомість відповідач відзив на позов і жодних доказів суду не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 27.04.2026 №342/2026, затвердженим Законом України від 28.04.2026 №4857-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 04 травня 2026 року строком на 90 діб.
Справа №916/5158/25 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.
Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.
Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.
У відповідності до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:
03.08.2018 між Одеською міською радою (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія” (орендар, відповідач) був укладений договір оренди землі, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 03.08.2018 та зареєстрований в реєстрі за №1716.
Відповідно до п.1.1 договору орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998 та рішення Одеської міської ради №3521-VII від 18.07.2018 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,3334 га, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Геранієва, земельна ділянка 8 (вісім), кадастровий номер 5110136900:11:003:0013, для експлуатації та обслуговування адміністративних будівель та споруд.
Згідно з п.п. 2.1, 2.2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,3334 га, у тому числі по угіддях: землі під громадською забудовою - 0,3334 га; на земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля котельної, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія” на праві приватної власності, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Комунальним підприємством «Реєстраційна служба Одеської області», Одеської області, 16.02.2018, вчинено запис про право власності за номером: 24922932, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1490156351101; інженерне забезпечення - від існуючих міських мереж.
За п.2.3 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладання договору становить 10468557,88 грн, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.06.2018 №1211, складеної відділом у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.
Відповідно до п.3.1 договору договір укладено на 20 (двадцять) років, для експлуатації та обслуговування адміністративних будівель та споруд.
Згідно з п.п. 4.1-4.3 договору орендна плата за земельну ділянку площею 0,3334 га розрахована у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає: 523427 гривень 89 копійок на рік; орендна плата вноситься орендарем у грошовій безготівковій формі; розмір орендної плати встановлюється згідно рішень Одеської міської ради у відповідності до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватися Одеською міською радою в межах, передбачених законодавством; обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації у порядку, визначеному законодавством; орендна плата сплачується орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
За п.4.7 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня, розмір якої визначається Податковим кодексом України; пеня перераховується орендарем на рахунок, зазначений в п.4.3 цього договору.
Пунктом 9.1.2 договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно з п.п. 9.4.1, 9.4.2 договору орендар зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди зобов`язання, додержувати вимог, встановлених Законом України «Про оренду землі», виконувати обов`язки відповідно до умов договору і Земельного кодексу України; самостійно щороку обчислювати суму орендної плати станом на 1 січня, з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки і не пізніше 20 лютого поточного року подавати відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, визначеному Податковим кодексом України (з урахуванням нової нормативної грошової оцінки земель у разі введення її в дію).
Відповідно до п.14.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та нотаріального посвідчення; право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону та виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2025 №448817230: право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю котельної загальною площею 476,3 кв.м зареєстровано за ТОВ «Одеська виробнича компанія» 16.02.2018 на підставі висновку ТОВ «Бюро консалт сервіс» від 14.02.2018 №6602-18 та технічного паспорту від 14.02.2018, виданого ТОВ «Бюро консалт сервіс».
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.06.2025 НВ-9968443792025: земельна ділянка за кадастровим номером 5110136900:11:003:0013 площею 0,3334 га зареєстрована 18.06.2018; нормативна грошова оцінка - 13242725,72 грн.; дата проведення нормативної грошової оцінки - 21.09.2023.
Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.10.2021 у справі №916/1502/21 позов Одеської міської ради до ТОВ «Одеська виробнича компанія» про стягнення 361991,94 грн. заборгованості за договором оренди землі від 03.08.2018 з урахуванням нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат (за період 2020-2021 роки) задоволено повністю.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.12.2024 у справі №916/3959/25 позов Одеської міської ради до ТОВ «Одеська виробнича компанія» про стягнення 2218874,78 грн. заборгованості за договором оренди землі від 03.08.2018 з урахуванням нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат (за період з 01.07.2021 по 30.06.2024) задоволено повністю.
У витягу №НВ-5101353142025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок зазначено: дата формування - 25.06.2025; кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:11:003:0013; нормативна грошова оцінка - 15588275,25 грн.
У претензії від 20.08.2025 №01-12/562 Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради пропонував відповідачу у місячний термін сплатити заборгованість з орендної плати у розмірі 672708,38 грн. До вказаної претензії була додана інформація про стан розрахунків, яка також наявна в матеріалах справи. Вказана претензія була отримана відповідачем 27.08.2025, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення з відміткою про отримання.
В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості орендаря - ТОВ «Одеська виробнича компанія» по договору від 03.08.2018 (кадастровий номер 5110136900:11:003:0013, площа 3334,0 кв.), відповідно до якого: 
- заборгованість з орендної плати за період з 01.07.2024 по 31.08.2025 складає 867561,83 грн.;
- інфляційні втрати - 38216,79 грн.
Також в матеріалах справи наявні розрахунки 3% річних (розраховано помісячно за спірний період до 30.09.2025) на суму 13708,33 грн. та пені - 47864,73 грн.
Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди землі від 03.08.2018 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати за період з 01.07.2024 по 31.08.2025 стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, пені, 3% та інфляційних втрат.
Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).
За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України “Про оренду державного та комунального майна”.
У відповідності до ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
За ч.1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Частиною 1 ст. 96 ЗК України встановлено, зокрема, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
За ч.1 ст. 15 Закону України “Про оренду землі” істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Частинами 1-3 ст. 21 Закону України “Про оренду землі” встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до ст. 18 Закону України “Про оцінку земель” нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України “Про землеустрій”.
Статтею 23 Закону України “Про оцінку земель” визначено, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.
Згідно з п/п 14.1.136 п.14.1 ст. 14 ПК України орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Відповідно до п/п 14.1.147 п.14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;
За п.п. 288.1, 288.4 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).
У відповідності до п.286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
За ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов?язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: “баланс імовірностей” (balance of probabilities) або “перевага доказів” (preponderance of the evidence); “наявність чітких та переконливих доказів” (clear and convincing evidence); “поза розумним сумнівом” (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Салов проти України” від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Надточий проти України” від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Проаналізувавши наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за укладеним договором оренди землі від 03.08.2018 (кадастровий номер 5110136900:11:003:0013, площею 0,3334) в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів на суму 867561,83 грн. за період з 01.07.2024 по 31.08.2025, розмір підтверджується за наявними матеріалами справи та відповідачем не спростовано. Перевіривши розрахунок основного боргу та встановивши його правильність та відповідність умовам договору, господарський суд дійшов висновку про правомірність, обґрунтованість та необхідність задоволення заявлених позовних вимог Одеської міської ради про стягнення з відповідача 867561,83 грн. основного боргу.
Іншого відповідачем не доведено.
Щодо заявлених до стягнення пені (передбачена п.4.7 договору), 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне.
Враховуючи факт прострочення сплати відповідачем належних за договором оренди землі від 03.08.2018 платежів, перевіривши розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат за визначений позивачем період та встановивши їх обґрунтованість та відповідність умовам договору та вимогам чинного законодавства, а також приймаючи до уваги відсутність контррозрахунків нарахованих сум з боку відповідача, з огляду на правомірність та підставність позовних вимог в частині стягнення основного боргу з відповідача, яким порушено його договірні зобов`язання в частині повної сплати платежів за договором оренди землі, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених позовних вимог Одеської міської ради про стягнення з відповідача 38216,79 грн. інфляційних втрат, 13708,33 грн. 3% річних та 47864,73 грн. пені.
Іншого відповідачем не доведено.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, господарський суд дійшов висновку про доведеність, підставність та необхідність задоволення позову Одеської міської ради в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1.Позовні вимоги Одеської міської ради - задовольнити повністю.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеська виробнича компанія” (65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Геранієва, буд. 8, код ЄДРПОУ 41005199) на користь Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Думська, буд. 1, код ЄДРПОУ 26597691) 867561 /вісімсот шістдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят одну/ грн. 83 коп. основного боргу, 47864 /сорок сім тисяч вісімсот шістдесят чотири/ грн. 73 коп. пені, 13708 /тринадцять тисяч сімсот вісім/ грн. 33 коп. 3% річних, 38216 /тридцять вісім тисяч двісті шістнадцять/ грн. 79 коп. інфляційних втрат та 11608 /одинадцять тисяч шістсот вісім/ грн. 22 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Рішення складено 02 червня 2026 р., з урахуванням обставин введеного воєнного стану, обстрілів об?єктів критичної інфраструктури, масованих атак м. Одеси країною-агресором.

Суддя Ю.С. Бездоля