Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року Справа№200/6571/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу 

за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошового забезпечення за період з 1 січня 2019 року по 12 грудня 2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2019, 2020, 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбачений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2019, 2020, 2021 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2019, 2020, 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (із урахуванням раніше сплачених сум) за період з 1 січня 2019 року по 12 грудня 2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2019 року (1921,00 грн), на 1 січня 2020 року (2102,00 грн), на 1 січня 2021 року (2270,00 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбачений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2019, 2020, 20221 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019, 2020, 2021 рік» на 1 січня 2019 року (1921,00грн), на 1 січня 2020 року (2102,00 грн), на 1 січня 2021 року (2270,00 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Ухвалою суду від 1 вересня 2025 року позовна заява залишена без руху, позивачу встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
5 вересня 2025 року до суду надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 9 вересня 2025 року визначено, що позивачем не попущено строк звернення до суду із даним позовом; відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву; зобов`язано відповідача надати суду додаткові докази по справі, а також копію документа щодо статусу Військової частини НОМЕР_1 (копію свідоцтва про реєстрацію або виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або інший документ).
16 вересня 2025 року судом отримано від відповідача відзив на позов та додаткові докази по справі; разом із цим копію документа щодо статусу Військової частини НОМЕР_1 (копію свідоцтва про реєстрацію або виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або інший документ, якій підтверджує статус та зареєстроване місцезнаходження відповідача) суду не надано.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне.
Позивач з 13 грудня 2016 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (надалі – в/ч НОМЕР_1 ); наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 308 від 12 грудня 2021 року був виключений зі списків особового складу в/ч.
Після отримання від відповідача відомостей про нараховане та сплачене позивачу грошове забезпечення ОСОБА_1 дізнався, що у період проходження ним військової служби у відповідача грошове забезпечення нараховувалось та виплачувалось йому із врахуванням при розрахунку посадового окладу та окладу за військове звання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, тобто у розмірі 1762 грн, що, на переконання позивача, є порушенням його права на отримання належного рівня грошового забезпечення за військову службу.
Посилається на постанову Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 480/5496/20, де вказано, що з 29 січня 2020 року (з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18) п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких іншим категоріям осіб» втратив чинність та була відновлена дія п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у первісній редакції.
Позивач вважає протиправним не здійснення відповідачем нарахування йому грошового забезпечення за спірні періоди із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року на відповідний тарифний коефіцієнт та просить позов задовольнити (а.с. 1-8).

У відзиві на позов в/ч НОМЕР_1 заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи заперечення наступним.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (набрала чинності з 1 березня 2018 року).
Пунктом 4 зазначеної постанови (в первісній редакції) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Водночас, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ, який набрав чинності 1 січня 2017 року, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 (яка набрала чинності 24 лютого 2018 року) п. 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
1 березня 2018 року Міністерством оборони України видано наказ № 90 «Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України», зареєстрований в Мінюсті України 16 березня 2018 року за № 315/31767.
З 29 січня 2020 року п. 6 постанови № 103 (яким п. 4 постанови № 704 викладено у новій редакції) втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18.
Таким чином, з 29 січня 2020 року відновлена дія п. 4 Постанови № 704 у первісній редакції (в якій вказано про мінімальну величину - 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 відповідного року, - яка відповідно до п. 3 розділу II Закону № 1774-VІІІ з 1 січня 2017 року не може застосовуватись).
У постанові від 10 вересня 2021 року по справі № 480/5496/20 Верховний Суд наголосив на тому, що при застосуванні положень п. 4 Постанови № 704 в редакції до внесення змін Постановою № 103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Отже, в/ч НОМЕР_2 , застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року, у період з 30 січня 2020 року також діяла правомірно.
Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 37-43).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ), є громадянином України, паспорт Серії НОМЕР_3 від 20 лютого 2009 року; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 від 15 травня 2017 року (а.с. 9-12).
Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_6 ) (надалі – відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; місцезнаходження, зазначене у відзиві на позов (копію належного документа щодо статусу в/ч та її зареєстрованого місцезнаходження суду не надано): АДРЕСА_2 (а.с. 26).
Як встановлено судом, наказом (по стройовій частині) т.в.о. командира в/ч – польова пошта НОМЕР_6 полковника ОСОБА_2 від 13 грудня 2016 року № 374, солдата ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного наказом (по особовому складу) командира в/ч польова пошта НОМЕР_6 від 13 грудня 2016 року № 174-РС на посаду кочегара відділення медичного постачання медичної роти в/ч польова пошта НОМЕР_6 , ВОС-980209А, з 13 грудня 2016 року, наказано зарахувати до списків особового складу частини та вважати таким, що з 13 грудня 2016 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 485 грн на місяць, шпк «солдат» (а.с. 13).
Наказом (по стройовій частині) командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 12 грудня 2021 року № 308 старшого солдата ОСОБА_1 , діловода тилу логістики в/ч НОМЕР_8 , звільненого наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 8 грудня 2021 року № 220-РС у запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав, і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з 12 грудня 2021 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення - з 13 грудня 2021 року.
Також цим наказом встановлено: 
- вислуга років у Збройних силах України становить: календарна 5 років 0 місяців 0 днів; пільгова 4 роки 11 місяців 8 днів; загальна 9 років 11 місяців 8 днів;
- виплатити щомісячну премію за особистий внесок у результати служби в розмірі 130% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавку за вислугу років за період з 1 по 22 грудня 2021 року;
- щорічна основна відпустка за 2020 рік використана тривалістю 30 діб (з 10 серпня 2020 року по 14 серпня 2020 року, з 14 грудня 2020 року по 7 січня 2021 року; щорічна основна відпустка за 2021 рік використана тривалістю 20 діб (з 19 квітня 2021 року по 8 травня 2021 року, з 14 грудня 2020 року по 7 січня 2021 року; виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік;
- відповідно до абз. 3 п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 7 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік;
- виплатити винагороду за безпосередню участь в операції Об`єднаних сил за період служби за 1 по 12 грудня 2021 року в розрахунку 6500 грн на місяць відповідно до залучення особового складу до сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях;
- виплатити винагороду за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганський областях за період служби з 1 по 12 грудня 2021 року пропорційно 5000 грн на місяць;
- виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку 2017 рік - 14 діб, 2018 рік - 14 діб, 2019 рік - 14 діб, 2020 рік - 14 діб, 2021 рік - 14 діб як учаснику бойових дій згідно п. 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260;
- зарахувати до оперативного резерву в/ч НОМЕР_1 (а.с. 14).
За поясненням відповідача, при розрахунку грошового забезпечення позивача протягом спірного періоду застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений станом на 1 січня 2018 року (а.с. 37-43).
Зазначене підтверджується наявними у справі копіями карток особового рахунку ОСОБА_1 за 2019, 2020, 2021 роки (а.с. 27-29).
16 травня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 12 грудня 2016 року по 12 грудня 2021 року виходячи з базового окладу на відповідний рік (а.с. 26).
Листом від 20 серпня 2025 року (вих. № 1826) в/ч НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 наступне.
Показник прожиткового мінімуму для працездатної особи для розрахунку деяких видів грошового забезпечення в зазначений період взято станом на 1 січня 2018 року.
Відповідно до п. 4 Постанови № 704 в редакції, чинній на момент прийняття, розміри окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідній тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 (зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не є нормами права та не узгоджуються з п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VIII). Разом із цим, постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року, що набрала законної сили 24 лютого 2018 року, п. 4 Постанови № 704 викладено в наступній редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Після скасування даного пункту, норми постанови № 704 не приведені у відповідність чинному законодавству, відтак підстави для визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року, 1 січня 2022 року та 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відсутні. Постановою Кабінету Міністрів України № 481 від 12 травня 2023 року було внесено зміни до п. 4 Постанови № 704, та даний пункт викладено в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу розраховуються виходячи з розміру 1762 грн та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (дата набуття чинності відповідних змін – 20 травня 2023 року (а.с. 26).
Будучи не згодним із тим, що при нарахуванні йому грошового забезпечення за період з 1 січня 2020 року по 12 травня 2023 року відповідачем не враховувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2019 року, на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (надалі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст.ст. 1 - 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військово-службовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 1 березня 2018 року (надалі - Постанова № 704), затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Відповідно до п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Згідно із п. 4 Постанови № 704 (в первісній редакції) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, до Постанови № 704 внесено зміни, зокрема пункт 4 Постанови № 704 викладено в наступній редакції:
«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
При цьому зміст приміток до додатків 1 та 14 Постанови № 704 змін не зазнав.
Отже, з 24 лютого 2018 року було змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Відтак, зміни до п. 4 Постанови № 704, внесені пунктом 6 Постанови № 103, з 29 січня 2020 року не підлягають застосуванню.
Таким чином, відповідно до п. 4 Постанови № 704 в редакції, яка діяла до внесення змін пунктом 6 Постанови № 103, та вимог п. 1 Приміток до додатку 1 та Примітки до додатку 14 до Постанови № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21, від 15 червня 2023 року у справі № 380/13603/21, від 5 червня 2024 року у справі № 420/18318/23, від 30 квітня 2025 року у справі № 620/9741/24 та інших, виснував, що оскільки зміни, внесені Постановою № 103, зокрема, до п. 4 Постанови № 704, визнані у судовому порядку нечинними, то з 29 січня 2020 року діє редакція п. 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін і в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується розрахункова величина «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року», а не «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року».
У постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21 Верховний Суд, зокрема, сформулював наступні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:
(1) з 1 січня 2020 року положення п. 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
(2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування п. 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через збільшення на відповідний рік);
(3) встановлене положеннями п. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведене, суд висновує про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині неправомірності нарахування та виплати йому відповідачем у період з 29 січня 2020 року по 12 грудня 2021 року (включно) грошового забезпечення, розрахованого із врахуванням в якості розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року замість застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року, встановлених відповідними законами.
Разом із цим позовні вимоги позивача щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 1 січня 2019 року по 28 січня 2020 року (включно) – є необґрунтованими.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX установлено з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2102,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX установлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн.
Саме наведені розміри прожиткового мінімуму на відповідний рік (2020, 2021) мали бути застосовані відповідачем при розрахунку розміру грошового забезпечення позивача у період з 29 січня 2020 року по 12 грудня 2021 року (включно).
Як наслідок, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 12 грудня 2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020, 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбачений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, а також позовні вимоги про зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (із урахуванням раніше сплачених сум) за період з 29 січня 2020 року по 12 грудня 2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року (2102,00 грн), на 1 січня 2021 року (2270,00 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбачений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії - підлягають задоволенню, а аналогічні позовні вимоги за період з 1 січня 2019 року по 28 січня 2020 року – задоволенню не підлягають.
Відповідно до п. 4 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; […] одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Отже, одноразова грошова допомога для оздоровлення є складовою грошового забезпечення військовослужбовця.
Як наслідок, суд не вважає за необхідне додатково приймати рішення щодо такої складової грошового забезпечення позивача як допомога на оздоровлення.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору.
Матеріали справи не містять доказів понесення позивачем інших судових витрат.
Враховуючи наведене, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 12 грудня 2021 року із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на 2020 рік, 2021 рік - станом на 1 січня відповідного року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року (включно), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року (2102,00 грн) на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести виплату перерахованого грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2021 року по 12 грудня 2021 року (включно), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 1 січня 2021 року (2270,00 грн) на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести виплату перерахованого грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна