Справа № 481/515/26 
Провадж.№ 2/481/500/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
16 червня 2026 року м. Новий Буг
Новобузький районний суд Миколаївської області у складі: 
головуючої по справі судді – Васильченко-Дриги Н.О.,
за участю секретаря судового засідання – Войцеховської О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" Ланового Євгена Миколайовича до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
24.04.2026 року представник ТОВ "Фінансова компанія "Солвентіс" Лановий Є.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №4200315 від 20.11.2020 року у розмірі 61056,00 гривень, судових витрат у розмірі 2662,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 гривень..
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.11.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4200315, відповідно до якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 9000,00 грн. 29.10.2025 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» було укладено договір факторингу №29/10-2025, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором №4200315 від 20.11.2020. 31.10.2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» було укладено договір факторингу №ДФ-31102025, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором №4200315 від 20.11.2020. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по сплаті кредиту належним чином не виконував, за ним утворилася заборгованість у розмірі 61056,00 грн., яка складається з 9000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 52056,00 грн. - заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.
01.06.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, у яких зазначив про неправомірність вимог позивача, а саме безпідставності розрахунку заборгованості, в якому застосовані процентні ставки на власний розсуд позивача і за відсутності в матеріалах справи Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що ніби то розміщені на вебсайті кредитодавця https://alexcredit.ua, без доказів ознайомлення позичальника зі змістом певних умов правил, з нарахування сум заборгованості. В матеріалах справи відсутні належні докази перерахування ТОВ «Алекскредит» грошових коштів відповідачу. Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні лояльних (покращених) умов кредитування складає 12225,60 грн., у тому числі сума кредиту 9000,00 грн., проценти за користування кредитом 3225,60 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 13289,40 грн. За відсутності «Правил надання кредиту «Алекскредит», не вбачається можливим визначити підстави здійснених позивачем нарахувань і застосувань конкретних процентних ставок, застосування конкретних умов (базових чи загальних) кредитування. Нарахування процентів здійснено за період, що перевищує строк кредитування (по 16.07.2021 року) і термін дії договору, адже, пунктом 3.1 договору сторони погодили, що строк дії договору (п. 2.41. правил) встановлюється з дати укладення договору (п.2.9. правил) 20.11.2020 року до кінцевої дати виконання договору 16.06.2021 року включно. Стверджує, що докази та обставини, на які посилається є підставою для відмови позивачу в позові повністю через недоведеність позовних вимог в цілому (відсутність належних доказів підписання кредитного договору, відсутність належних доказів надання первісним кредитором відповідачу кредитних коштів). Розгляд справи просив проводити у його відсутність.
Сторони в судове засідання не з`явились.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст.ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України.
Згідно ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобо`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Судом встановлено, що 20.11.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4200315. Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора PS4200315.
Згідно п.1.2. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці гривні.
Сума кредиту складає 9000,00 грн (п.1.3. договору). Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в 1.3. договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (п.1.4 договору).
Згідно п.1.5. договору позичальник сплачує кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: у випадку використання кредиту (п. 2.20. Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи дострокове виконання зобов`язань (п. 2.12. Правил), позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 6,40 % від визначеної в п. 1.3. договору суми кредиту; у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1. 3. договору) та сплати процентів за користування кредитом протягом 28 календарних днів з 20.11.2020 до 18.12.2020 (включно) (Базовий період п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,28% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні лояльних (покращених) умов кредитування складає 12225,60 грн., у тому числі основна сума кредиту 9000,00 грн, проценти за користування кредитом 3225,60 грн.
Згідно п.1.7.3. договору при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в Базовий період з 20.11.2020 до 18.12.2020 (включно) 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка п. 2.3. Правил); в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 19.12.2020 по 16.06.2021 (включно) 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 12 085,40 грн.
Сторони встановили строк дії договору з 20.11.2020 до кінцевої дати виконання договору 16.06.2021 (п.3.1) .
Також між сторонами погоджено Графік платежів (Додаток №1 до договору) за лояльними та загальними умовами кредитування, який також підписаний позичальником електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора PS4200315.
На підтвердження виконання первісним кредитором зобов`язань з надання відповідачу кредитних коштів позивачем надано довідку від 02.11.2024, яка видана ТОВ «Алекскредит» ТОВ «ФК «Елаєнс» на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «ФК «Елаєнс», і є підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі. Із вказаної довідки убачається, що 20.11.2020 у системі FONDY успішно проведено платіж на суму 9000,00 грн. на картку № НОМЕР_1 (PRIVATBANK), номер операції 48613143912862710523009380083597.
Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору шляхом надання відповідачу грошових коштів у визначеному розмірі.
Відповідач, всупереч умовам договору про надання кредиту №4200315 від 20.11.2020, взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, допустивши порушення умов кредитного договору у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Алекскредит», становила 62190,00 грн, з яких: 9000,00 грн. сума кредиту; 53190,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами.
29.10.2025 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» було укладено договір факторингу №29/10-2025, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором №4200315 від 20.11.2020.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025 року ТОВ «Секвоя Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №4200315 від 20.11.2020 в сумі 61056,00 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 52056,00 грн. сума заборгованості за відсотками.
31.10.2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» було укладено договір факторингу №ДФ-31102025, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором №4200315 від 20.11.2020.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №ДФ-31102025 ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №4200315 від 20.11.2020 в сумі 61056,00 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 52056,00 грн. сума заборгованості за відсотками.
Однією з основних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-ХІІ) встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини та виборі контрагента, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Умовами кредитного договору може бути встановлена плата позичальника за користування кредитними коштами (проценти), її розмір і порядок внесення боржником. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору, відповідно до яких фінансовим установам забороняється встановлювати для споживачів непропорційно великі суми компенсації.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23 виснував, що під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 зазначено, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
ТОВ «ФК «Солвентіс» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти в розмірі 52056 грн., що у 5,7 разів перевищує розмір неповернутого кредиту (9000,00грн.).
Заявлений до стягнення розмір процентів не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, відтак розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» процентів слід зменшити до 13500,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії №4200315 від 20.11.2020 в розмірі 22500,00 грн., в т.ч. за тілом кредиту 9000,00 грн., за відсотками 13500,00 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Частиною першою ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №43657029/03 від 02.01.2026, акт на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.03.2026, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №43657029/03 від 02.01.2026 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ФОП ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої (правової допомоги за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно яких за надані послуги з правничої допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 6000 грн.
З огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову та розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. відповідає переліку/вартості виконаних робіт та критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про задоволення стягнення таких витрат у розмірі 6000 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 981,19 грн. (22500,00 /61052,00*2662,40).
Керуючись статтями 10, 12,13, 80-84, 141, 247, 263-265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" заборгованість за кредитним договором №4200315 від 20.11.2020 у розмірі 22500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 9шість тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" судовий збір в розмірі 981 (дев`ятсот вісімдесят одна) гривень 19 копійок.
В решті позовних вимог, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА