Справа № 212/3288/26
2/212/3765/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Терещук М. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив таке.
До суду звернувся представник позивача Усенко М.І. із зазначеною позовною заявою. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, задовольнив клопотання позивача про витребування доказів.
В усі судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. Представник позивача просив суд проводити розгляд справи за відсутності позивача, просив задовольнити позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. 
Відповідач правом участі у розгляді справи, надання відзиву тощо – не скористався, будь-які клопотання, заяви – відсутні.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що участь в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення.
Позиції сторін.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6696399 на загальну суму 28 350,00 грн, судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
Позов обґрунтував таким. 30.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір № 6696399, за яким ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кошти у розмірі 9 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач умов кредитного договору не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. 29.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ, за яким ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором № 6696399 за реєстром боржників. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 350 грн, з яких: 9 000,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 18 900 грн – сума боргу за відсотками, 450,00 грн – заборгованість за комісією. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву тощо не скористався.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
30.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) було укладено Договір про споживчий кредит № 6696399 (далі – договір, а. с. 8-13), за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 9 000,00 грн загальним строком на 120 днів, строк складається з пільгового та поточного періодів. Згідно з п. 1.3.1 Договору пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 29.04.2024 року. Згідно п. 1.3.2 Договору поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 28.07.2024 року, тобто останнього дня строку кредитування. Згідно п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 450,00 грн, яка нараховується за ставкою 5,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 270,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,10 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту протягом пільгового періоду. Згідно з п. 1.5.3 Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду складають 18 630,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Можливість укладення кредитного договору в електронній формі передбачена п. 6.1. самого договору. Разом з Договором, відповідач підписав також Графік платежів (а. с. 14).
В матеріалах справи наявна Довідка про ідентифікацію позичальника (а. с. 15 зворот).
Копія платіжного доручення № 126881396 від 30.03.2024 (а. с. 17) підтверджує обставину перерахування ТОВ «Мілоан» відповідачу кредитних коштів у сумі 9 000,00 грн.
29 липня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ (а. с. 19-24), відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог (а. с. 30), в якому зазначено, що заборгованість відповідача становить 28 350 грн, з яких: 9 000,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 18 900,00 грн – сума боргу за відсотками, 450,00 грн – заборгованість за комісією. 29.07.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило первісному кредитору ТОВ «Мілоан» плату за відступлення права вимоги за вказаним договором, що підтверджується платіжною інструкцією (а. с. 29 зворот).
Докази погашення заборгованості та/або спростування розрахунку заборгованості відповідач суду не надала.
Отже, між ТОВ «МІЛОАН» як первісним кредитором та відповідачем склалися відносини споживчого кредитування; право вимоги за укладеним між ними кредитним договором було передано за договором відступлення права вимоги позивачу. Обставини кредитування та переходу права вимоги суд вважає доведеними.
Щодо тіла кредиту та відсотків
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як свідчить розрахунок (а. с. 17 зворот - 18), проценти нараховані первісним кредитором впродовж строку кредитування, визначеного Договором про споживчий кредит, в розмірі, обумовленому сторонами під час укладення Договору.
Разом з тим, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року – не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року – не більше 1 %.
Позивач з моменту набуття права вимоги до відповідача не здійснював жодних нарахувань, в тому числі і відсотків. Однак, первісний кредитор не дотримався зазначеної вище вимоги закону. У період з 31.03.2024 до 29.04.2024 було застосовано процентну ставку 0,10 % на день, і в період з 30.04.2024 до 28.07.2024 – 2,30 % на день (розрахунок проведено відповідно п.п. 1.5.2, 1.5.3. договору). З урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суд вважає за необхідне здійснити перерахунок нарахованих відсотків за період з 29.04.2024 до 28.07.2024 (тобто впродовж поточного періоду) з урахуванням вище викладених норм. Відсотки у цей період мають бути нараховані за процентною ставкою 1,5 %, і становлять 12 150,00 грн.
Таким чином, загальний розмір правомірно нарахованих відсотків становить 12 420,00 гривень. В іншій частині заявлених вимог про стягнення нарахованих відсотків у зазначений період слід відмовити.
Щодо комісії
Законом України «Про споживче кредитування» в редакції станом на час укладення Договору про споживчий кредит визначав можливість встановлення комісії, пов`язаної з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Як свідчить заява на отримання кредиту (а. с. 15 зворот) та сам Договір (п. 1.5.1., а. с. 9), мова йшла про одноразову комісію за надання кредиту. Відповідач був обізнаний про неї, зокрема, до укладення Договору і погодився на цю умову. 
Отже така вимога підлягає задоволенню.
Щодо витрат на правничу допомогу
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (усі, крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Суд встановив, що витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн підтверджуються такими документами: Договором про надання правничої допомоги від 01.07.2025 року (а. с. 33 зворот); Актом наданих послуг (а. с. 34 зворот), Детальним описом наданих послуг до Акту (а. с. 35) .
Отже, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування витрат позивача – належно обґрунтовані та доведені, пов`язані з розглядом справи, клопотання відповідача про зменшення їх розміру відсутнє, дотримані критерії розумності їх вартості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна заява підлягає частковому задоволенню, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2 053,77 грн судового збору та 6 171,20 грн витрат на правничу допомогу.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив таке.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 6696399 від 30.03.2024 року в загальному розмірі 21 870,00 (двадцять одна тисяча вісімсот сімдесят) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 053,77 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 6 171,20 грн. 
У задоволенні решти заявлених позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано безпосередньо до Покровського районного суду міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ: 35234236, юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 02 липня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець