ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року м. Львів	справа № 380/3779/26	

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач/ ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області 02 квітня 2024 року та виключенні ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області 02 квітня 2024 року та про виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я та внести відповідні записи до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язана особа. Позивач проходив службу в Службі безпеки України на офіцерських посадах в період з 04 лютого 1997 року по 04 червня 2024 року та був звільнений з військової служби у зв`язку із визнанням його непридатним до військової служби за станом здоров`я військово-лікарською комісією при ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області. Однак під час звернення позивача до відповідача із заявою щодо виключення його з військового обліку, відповідач учинив бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про проходження позивачем військово-лікарської комісії (ВЛК) та виключенні його з військового обліку. Таку бездіяльність відповідача позивач уважає протиправною, оскільки відповідно до Свідоцтва про хворобу № 130 від 02 квітня 2024 року він на підставі статей 39-а, 12-б, 41-б, 43-в, 69-в, 30-поясн., 46-поясн. гр. ІV Розкладу хвороб Положення про медичний огляд у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального Управління Служби безпеки України від 03 січня 2019 року № 2/ДСК, визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку; захворювання, ТАК, пов`язані з проходження військової служби. Згідно з установленим позивачу діагнозом він як за нормами Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402), так і за нормами Положення про медичний огляд у Службі безпеки України від 03 січня 2019 року № 2/ДСК є непридатним до військової служби. Нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку проходження повторної військово-лікарської комісії при ТЦК та СП у разі проходження такої при військовій частині, закладах охорони здоров`я Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України чи інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони. Жодна норма Положення № 402 не містить приписів про те, що висновки ВЛК Служби безпеки України не мають юридичної сили для цілей військового обліку.
З огляду на вказане просить позов задовольнити повністю.
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивача було повідомлено про необхідність повторного проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення ступеня придатності відповідно до норм чинного законодавства, оскільки виключення з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснюється на підставі свідоцтва про хворобу, оформленого позаштатною військово-лікарською комісією та затвердженого штатною ВЛК у порядку, визначеному Положенням № 402. У позові позивач зазначає, що підставою для виключення його з військового обліку відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є Свідоцтво про хворобу № 130, видане 02 квітня 2024 року військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області, згідно з яким його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Однак таке твердження позивача є помилковим, оскільки військовий облік у Збройних Силах України та у Службі безпеки України не є тотожним. Служба безпеки України веде власний облік своїх військовозобов`язаних та резервістів (спеціальний облік), тоді як загальний облік (призовники, військовозобов`язані) здійснюють органи ТЦК та СП, що підпорядковані Збройним Силам України. Тобто, це дві різні структури, які не підпорядковані одна одній, тому прийняті Службою безпеки України рішення не мають юридичної сили для прийняття рішень Збройними Силами України щодо виключення з військового обліку у 2026 році. Також свідоцтво про хворобу, видане на підставі Положення про медичний огляд у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального Управління Служби безпеки України від 03 січня 2019 року № 2/ДСК, свідчить лише про те, що позивач визнаний непридатним до військової служби в Службі безпеки України, а не в Збройних силах України. Свідоцтво про хворобу, яке видане військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області не є рівнозначним свідоцтву про хворобу, яке видається військово-лікарською комісією РТЦК та СП та затверджується протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Ураховуючи наведене, у 2026 році є визначена процедура виключення з військового обліку військовозобов`язаних, тому у відповідача відсутні законні підстави для виключення позивача з військового обліку відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі Свідоцтва про хворобу № 130, виданого 02 квітня 2024 року військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області. У разі дотримання процедури, яка визначена Положенням № 402, позивач не позбавлений права виключення його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Утім станом на 17 березня 2026 року позивач військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 не проходив, свідоцтво про хворобу, затверджене 16 Регіональною військово-лікарською комісією, не отримував, тож підстави для задоволення його позовних вимог відсутні.
З огляду на вказане у задоволенні позову просить відмовити повністю.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 09 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху. 
Ухвалою судді від 16 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; у задоволенні клопотання представника позивача про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Управління Служби безпеки України у Львівській області відмовлено; у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено; витребувано у відповідача докази розгляду адвокатського запиту представника позивача від 27 листопада 2025 року, що стосується внесення та виключення до/з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про позивача. 
Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується військово-обліковим документом «Резерв +». Згідно з указаним військово-обліковим документом відомості про проходження позивачем військово-лікарської комісії відсутні. 
Позивач проходив службу в органах Служби безпеки України; згідно з витягом із наказу Управління Служби безпеки України у Львівській області від 01 червня 2024 року № 299-ОС/дск «По особовому складу» полковника юстиції ОСОБА_1 , співробітника Управління СБ України у Львівській області, звільненого наказом Служби безпеки України від 16 травня 2024 року № 635-ОС/дск з військової служби за підпунктом «в» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та підпунктом «б» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку, виключено зі списків особового складу з 04 червня 2024 року.
Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 130, виданого 02 квітня 2024 року військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області, позивач згідно з постановою ВЛК на підставі статей 39-а, 12-б, 41-б, 43-в, 69-в, 30-поясн., 46-поясн. гр. ІV Розкладу хвороб Положення про медичний огляд у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального Управління Служби безпеки України від 03 січня 2019 року № 2/ДСК, визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку; захворювання, ТАК, пов`язані з проходження військової служби. Указане Свідоцтво про хворобу затверджене постановою Центральної військово-лікарської комісії ВМУ СБУ (протокол № 39 від 09 квітня 2024 року).
Представник позивача – адвокат Манькут Андрій Юрійович звернуся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із адвокатським запитом від 27 листопада 2025 року, у якому, зокрема просив внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про проходження ОСОБА_1 ВЛК згідно з копією доданої до цього запиту Свідоцтва про хворобу № 130, затвердженого постановою ЦВЛК ВМУ СБУ від 09 квітня 2024 року, та на підставі висновку ВЛК - Свідоцтва про хворобу № 130 про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку виключити ОСОБА_1 з військового обліку, про що внести відомості в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Листом від 14 січня 2026 року № 656 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив представника позивача у відповідь на його адвокатський запит, зокрема про те, що акти ВЛК СБУ мають юридичне значення в межах відомчої системи СБУ та регулюють питання щодо підстав виключення з військового обліку саме в цих органах. Після звільнення з військової служби в СБУ військовозобов`язаний має стати на військовий облік до органу ТЦК та СП у загальному порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487. Свідоцтво про хворобу № 130 від 02 квітня 2024 року не може бути правовою підставою для виключення з військового обліку а органі ТЦК та СП, оскільки таке не оформлене відповідно до процедури, визначеної пунктом 3.8 глави 3 розділу 2 Положення № 402, та є таким, що прийняте поза межами системи військово-лікарських експертиз ЗСУ. Для реалізації суб`єктивного права для виключення з військового обліку з підстав, визначених пунктом 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язаному необхідно пройти військово-лікарську комісію при відповідному органі ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації, на особливий період.
Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про проходження ним військово-лікарської комісії ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області 02 квітня 2024 року та виключення його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я, звернувся з цим позовом до суду.
Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За змістом статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1). Надалі указами Президента України, які Верховна Рада України затверджувала відповідними законами, строк дії воєнного стану в Україні продовжено та такий правовий режим діє й на сьогодні.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX, оголошено та проведено загальну мобілізацію в Україні упродовж 90 діб. Надалі строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався згідно з указами Президента України, які щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.
За змістом частин першої, другої статті 17 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною другою статті 1 Закону № 2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
За змістом частин третьої, п`ятої статті 1 Закону № 2232 військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. 
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
За змістом приписів частини дев`ятої статті 1 Закону № 2232 щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 33 Закону № 2232 військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 2232 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних, зокрема у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 37 Закону № 2232 виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку (абзац восьмий частини шостої статті 37 Закону № 2232).
Згідно з частиною п`ятою статті 33 Закону № 2232 військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі - Порядок № 1487, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) в тому числі територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (пункт 1 цього Порядку).
Як зазначено у пункті 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (абзац перший пункту 22 Порядку № 1487).
Відповідно до абзацу другого пункту 81 Порядку № 1487 особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
За змістом пунктів 1, 8, 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (абзац перший).
Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: 
ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, зокрема із застосуванням системи електронної черги (у порядку, визначеному Міноборони), видають необхідні довідки та інші документи.
Суд встановив, що відповідно до Свідоцтва про хворобу № 130, виданого 02 квітня 2024 року військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області та затвердженого постановою Центральної військово-лікарської комісії ВМУ СБУ (протокол № 39 від 09 квітня 2024 року), позивач згідно з постановою ВЛК на підставі статей 39-а, 12-б, 41-б, 43-в, 69-в, 30-поясн., 46-поясн. гр. ІV Розкладу хвороб Положення про медичний огляд у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального Управління Служби безпеки України від 03 січня 2019 року № 2/ДСК, визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
У зв`язку з цим представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом стосовно внесення в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про проходження позивачем військово-лікарської комісії та виключення його з військового обліку на підставі вищезгаданого свідоцтва про хворобу.
Однак за результатами розгляду відповідного звернення представника позивача відповідач повідомив про те, що вищевказане свідоцтво про хворобу не може бути правовою підставою для виключення позивача з військового обліку а органі ТЦК та СП, а позивачу необхідно пройти військово-лікарську комісію при відповідному органі ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації, на особливий період.
Оцінюючи таку позицію відповідача, суд зазначає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період, як це передбачено в частині п`ятій статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Статтею 70 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України «Про національну безпеку України».
Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Абзацом першим пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза, як випливає з визначення, наведеного в цьому пункті Положення № 402, полягає у: медичному огляді військовозобов`язаних; визначенні ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановленні причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пункт 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 передбачає, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу I Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно з пунктом 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
У пункті 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення № 402 зазначено, що постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.
Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення), постанови про тимчасову непридатність оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення). У разі прийняття постанови про непридатність або тимчасову непридатність до військової служби, документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи), не пізніше п`ятиденного строку з дня закінчення медичного огляду направляються на перевірку до ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 . Електронний документ, яким оформлена постанова (свідоцтво про хворобу або довідка ВЛК), направляється в цей же строк на перевірку через ІКС. Перевірка здійснюється у п`ятиденний строк з дня надходження всіх документів.
За результатами перевірки та у разі виявлення помилок або відсутності необхідних підтверджуючих документів ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 відправляють засобами ІКС документи на доопрацювання до ВЛК районних, міських ТЦК та СП, з яких вони надійшли. ВЛК районних, міських ТЦК та СП доопрацьовують та повторно відправляють документи на повторну перевірку у п`ятиденний строк з дня повернення.
Після перевірки ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 та у разі відсутності помилок електронні документи з постановами ВЛК про тимчасову непридатність до військової служби передаються з ІКС до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Інші документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду у паперовій формі (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) направляються до районних (міських) ТЦК та СП за місцем перебування військовозобов`язаних на обліку не пізніше наступного дня після закінчення перевірки.
Після перевірки ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 та у разі відсутності помилок електронні документи з постановами ВЛК про непридатність до військової служби направляються через ІКС до штатних ВЛК відповідно до адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи. Інші документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) направляються до відповідних штатних ВЛК не пізніше наступного дня після закінчення перевірки.
Після затвердження постанови, протокол засідання штатної ВЛК передається з ІКС до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше наступного дня після затвердження. Дві паперові копії протоколу засідання штатної ВЛК засвідчуються її печаткою, та надсилаються разом з документами про результати проходження медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) до ТЦК та СП за місцем обліку не пізніше наступного дня після закінчення медичного огляду.
Згідно з підпунктом «б» пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту, зокрема «Непридатний» до військової служби.
Відповідно до пункту 22.10 глави 22 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК щодо військовослужбовців, які визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців, повинні бути реалізовані негайно.
Аналіз норм Положення № 402 вказує, що воно регулює порядок проходження, зокрема військовозобов`язаними медичного огляду з метою встановлення придатності або непридатності до військової служби в Збройних Силах України.
Своєю чергою, за приписами статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2229-XII «Про Службу безпеки України» (далі – Закон № 2229) Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.
За приписами частин першої, другої статті 19 Закону № 2229 кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. До органів Служби безпеки України приймаються на конкурсній, добровільній і договірній основі громадяни України, здатні за діловими та моральними якостями, освітнім рівнем і станом здоров`я ефективно виконувати службові обов`язки.
Частиною першою статті 20 Закону № 2229 передбачено, що умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.
Наказом Центрального управління Служби безпеки України від 03 січня 2019 року № 2/ДСК затверджено Положення про медичний огляд у Службі безпеки України.
Як слідує зі змісту Свідоцтва про хворобу № 130 від 02 квітня 2024 року на підставі відповідних статей Розкладу хвороб зазначеного вище Положення позивача визнано непридатним до військової служби.
Отже, як нормами Положення № 402, так і нормами Положення про медичний огляд у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління Служби безпеки України від 03 січня 2019 року № 2/ДСК, передбачено можливість встановлення непридатності військовослужбовця до військової служби.
Суд також звертає увагу на те, що в подальшому, підпунктом 3 пункту 6 розділу І Закону України від 21 березня 2024 року № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», який набрав чинності 04 травня 2024 року, внесено зміни до Закону № 2232, зокрема у пункті 3 частини шостої статті 37 вказаного Закону, якою визначено підстави для виключення громадян України з військового обліку, слова «з виключенням з військового обліку» виключено.
Суд з`ясував, що позивачу за нормами Положення про медичний огляд у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління Служби безпеки України від 03 січня 2019 року № 2/ДСК, встановлено військово-лікарською комісією діагноз, що відповідає статтям 39-а, 12-б, 41-б, 43-в, 69-в, 30-поясн., 46-поясн. гр. ІV Розкладу хвороб указаного Положення.
Отже, згідно з діагнозом, установленим позивачу, він як за нормами Положення № 402, так і за нормами Положення про медичний огляд у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління Служби безпеки України від 03 січня 2019 року № 2/ДСК, є непридатним до військової служби. 
Водночас суд підкреслює, що нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку проходження повторної військово-лікарської комісії при ТЦК та СП у разі проходження такої, зокрема при військовій частині, закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки України чи інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони.
Покликання відповідача на те, що свідоцтво про хворобу, видане на підставі Положення про медичний огляд у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального Управління Служби безпеки України від 03 січня 2019 року № 2/ДСК, свідчить лише про те, що позивач визнаний непридатним до військової служби в Службі безпеки України, а не в Збройних силах України, суд оцінює критично, оскільки відповідно до Свідоцтва про хворобу № 130, виданого 02 квітня 2024 року військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області, позивач визнаний непридатним до військової служби, без конкретизації щодо того, у якому саме державному органі сектору безпеки і оборони.
Суд наголошує, що пункт 3 частини шостої статті 37 Закону № 2232 імперативно визначає, що громадянин України підлягає виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки у разі визнання його непридатним до військової служби. 
У розглядуваній ситуації позивач військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області 02 квітня 2024 року визнаний непридатним до військової служби, а тому відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 37 Закону № 2232 він підлягає виключенню з військового обліку, зважаючи на що доводи відповідача про відсутність у нього законних підстав для виключення позивача з військового обліку відповідно до приписів указаної норми на підставі Свідоцтва про хворобу № 130, виданого 02 квітня 2024 року військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області, є помилковими.
З огляду на вказане суд доходить висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про проходження позивачем військово-лікарської комісії ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області 02 квітня 2024 року та виключення його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону № 2232 у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача до вчинення дій, спрямованих на відновлення порушених прав позивача оскаржуваною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, суд ураховує таке.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенція) як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі Ковач проти України від 07 лютого 2008 року, пункт 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, пункт 54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Під час вирішення цього спору суд також ураховує те, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів під час здійсненнч ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх ухвалення (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Суд також зазначає, що згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
За приписами частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
На думку суду, в спірних правовідносинах у відповідача немає вибору між декількома можливими правомірними діями чи рішеннями.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Стаття 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Суд уже зазначав, що серед завдань територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає Закон України від 16 березня 2017 року № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі – Закон № 1951, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який також регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць.
У статті 5 Закону № 1951 органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень визначено, серед інших, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (частини восьма, дев`ята статті 5 Закону № 1951).
За приписами частини першої статті 14 Закону № 1951 ведення Реєстру включає: 1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним; 2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами; 3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
До службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, згідно зі статтею 8 Закону № 1951 належать: 1) відомості про виконання військового обов`язку; 2) відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи); 3) відомості про проходження альтернативної (невійськової) служби відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу»; 4) відомості про участь у бойових діях.
Ураховуючи наведені вище норми Закону № 1951, суд зазначає, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів змін до службових даних позивача (відомостей про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), виключення з військового обліку).
Отже, відповідач зобов`язаний внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів зміни до службових даних позивача, а тому з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача оскаржуваною бездіяльністю відповідача належить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області 02 квітня 2024 року та про виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із його непридатністю до військової служби за станом здоров`я та внести відповідні записи до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. 
Згідно із частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).
Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1064,96 грн. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути 1064,96 грн сплаченого судового збору.
Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл суд не здійснює.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області 02 квітня 2024 року та невиключенні ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області 02 квітня 2024 року та про виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із його непридатністю до військової служби за станом здоров`я та внести відповідні записи до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1064,96 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Повний текст рішення складено 27 квітня 2026 року. 

Суддя	Клименко Оксана Миколаївна