Справа № 369/17190/25
Провадження № 2/369/6307/26
РІШЕННЯ
Іменем України

17.06.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомолення (виклику) сторін цивільну справу № 369/17190/25 за позовом ОСОБА_1 до Донбаської національної академії будівництва і архітектури, третя особа: Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу про стягнення заборгованості по заробітній платі, -
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Донбаської національної академії будівництва і архітектури, третя особа: Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу про стягнення заборгованості по заробітній платі.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що з 2018 року ОСОБА_1 працювала на посаді старшого інспектора канцелярії як за основним місцем роботи, провідним інженером відділу інформаційних технологій за сумісництвом (0,25%) та інженером адміністратором з програмного забезпечення ВІТ за сумісництвом (0,25%), в Донбаській національній академії будівництва і архітектури, що підтверджується записом з трудової книжки.
Згідно Витягу з Наказу №03-22 від 30 квітня 2025 року була звільнена, з наступною аргументацією: 
«25. МАЛИХІНУ ОСОБА_2 , старшого інспектора канцелярії, 30.04.2025 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п. 1 ст.40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку: 
- за 65 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло до 31.12.2023 року; 
- за 32 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло з 01.01.2024 року до дати звільнення (30.04.2025 року);
- з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку. 
Підстава: скорочення штату. 
26. ОСОБА_3 , провідного інженера відділу інформаційних технологій, яка працює на 0,25 ставки за сумісництвом, 30.04.2025 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку:
- за 19 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло до 31.12.2023 року;
- з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку. 
Підстава: скорочення штату.
27. ОСОБА_3 , інженера – адміністратора програмного забезпечення відділу інформаційних технологій, яка працює на 0,25 ставки за сумісництвом, 30.04.2025 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку:
- за 30 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло до 31.12.2023 року;
- з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку
Підстава: скорочення штату.» 
При звільненні, відповідач не виплатив на користь позивача: Вихідну допомогу, оклад по годинам (за основним місцем роботи), доплату до мінімальної заробітної плати (за основним місцем роботи), та компенсацію за не використану відпустку. 
Згідно довідки від 08.09.2025 року, б/н наданою відповідачем сума заборгованості відповідача перед ОСОБА_4 складає: «28162, 56 грн.;
компенсація за затримку розрахунку на 01.09.2025 рік (123 дні) за основним місцем роботи становить 32350, 23 грн.,
компенсація за затримку розрахунку на 01.09.2025 рік (123 дні) за сумісництвом (2 місця) становить 6773, 61 грн. грн.». 
Відповідачем була допущена помилка при обчисленні попередньої компенсації за затримку остаточного розрахунку за роботою за сумісництвом. Зокрема, у розділі розрахунок зазначено як такий, що стосується двох місць роботи за сумісництвом, проте у формулі фактично взято до уваги лише середню заробітну плату за одне місце роботи (55,07 грн * 123 дні). 
Водночас позивачка працювала за двома сумісними місцями, і середня заробітна плата за кожним з них становить 55,07 грн. Отже, при правильному визначенні суми компенсації необхідно множити на два. 
Таким чином, правильне обчислення компенсації за затримку остаточного розрахунку станом на 01.09.2025 року (за 123 дні) за роботою за сумісництвом (2 місця) становить: 55,07 грн *123 дні * 2 = 13 547,22 грн. 
Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 1 вересня 2025 року складає 74060,01 грн.
Враховуючи, що станом на дату звернення з позовною заявою до суду, відповідачем не проведено розрахунків з позивачем по нарахованій, але не виплаченій вихідній допомозі, оклад по годинам, доплату до мінімальної заробітної плати за основним місцем роботи, та компенсацію за не використану відпустку, розрахунок проводиться з 01 травня 2025 року (наступного після звільнення дня) по 01 вересня 2025 року (за чотири місяці), травень 31 день + червень 30 днів + липень 31 день + серпень 31 день+123 днів. 
Отже, період затримки розрахунку при звільненні, який складає 123 робочих днів. 
Саме відповідачем було здійснено розрахунок середньої заробітної плати позивачки за основним місцем роботи та за сумісництвом, а також надано інформацію від 08.09.2025 року (б/н) щодо суми заборгованості, яка включає попередній розрахунок компенсації за затримку розрахунку станом на 01.09.2025 за 123 дні. 
Позивачка частково погоджується з розрахунком, наданим відповідачем. Водночас сам факт того, що відповідач здійснив зазначений розрахунок та визначив суму компенсації за затримку розрахунку, свідчить про його визнання наявності заборгованості та погодження з обов`язком виплати відповідної компенсації за затриманий час.
На підставі вищенаведеного ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та просила стягнути з Донбаської національної академії будівництва і архітектури на користь ОСОБА_1 борг що включає в себе невиплачену вихідну допомогу за основним та за двома сумісними місцями роботи, невиплачений оклад по годинам за основним місцем роботи, доплату до мінімальної ЗП за основним місцем роботи, компенсацію відпустки за основним та за двома сумісними місцями роботи в розмірі 28162 (двадцять вісім тисяч сто шістдесят дві) грн. 56 коп. (суму розраховано з утриманням 18% Податку з доходів фізичних осіб та 5% військового збору.); стягнути з Донбаської національної академії будівництва і архітектури на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку за основним місцем роботи та за двома сумісними місцями роботи в розмірі в розмірі 45897 (сорок п`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім) грн. 45 коп.; стягнути з Донбаської національної академії будівництва і архітектури на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надійшло.
03.11.2025 року позивачем в порядку ст. 49 ЦПК України подано до суду заяву про уточнення позовни вимог, згідно якої остання просила суд стягнути з Донбаської національної академії будівництва і архітектури на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за основним місцем роботи та за двома місцями роботи за сумісництвом у розмірі 63 062 (шістдесят три тисячі шістдесят дві) грн 35 коп.; стягнути з Донбаської національної академії будівництва і архітектури на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп.
Дана заява мотивована наступним.
Після подання позовної заяви, 16 жовтня 2025 року, відповідач перерахував на банківський рахунок Позивачки заборгованість за: 
вихідною допомогою; 
окладом по годинах (за основним місцем роботи); 
доплатою до мінімальної заробітної плати (за основним місцем роботи);
компенсацією за невикористану відпустку за основним місцем роботи та за двома місцями роботи за сумісництвом.
Загальна сума перерахованих коштів становить 28 162,65 грн. У підтвердження факту проведення остаточного розрахунку до заяви додано роздруківку (скріншот) банківської операції про зарахування коштів від 16.10.2025 року, належним чином засвідчена представником позивачки. 
Таким чином, позовна вимога про стягнення вказаної заборгованості виконана відповідачем до початку судового розгляду, а обов`язки щодо її виплати — виконані у повному обсязі. 
Розрахунок компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні підлягає уточненню, оскільки фактична затримка тривала з 30 квітня 2025 року (наступного дня після звільнення) до 16 жовтня 2025 року (дня фактичного розрахунку), тобто 169 календарних днів. 
При зверненні до суду розрахунок здійснювався станом на 01 вересня 2025 року (123 дні затримки), тому компенсацію необхідно перерахувати з урахуванням додаткових 46 днів (169 – 123). 
Розрахунок додаткової компенсації: за основним місцем роботи: 46 ? 263,01 грн = 12 098,46 грн; за двома місцями роботи за сумісництвом: 46 ? 55,07 грн ? 2 = 5 066,44 грн. Усього додаткова компенсація: 17 164,90 грн. 
Суд погоджується з доводами позивача, що заява відповідає вимогам закону, оскільки уточнення стосується: збільшення розміру позовних вимог у частині компенсації за затримку розрахунку при звільненні, на підставі фактичних обставин, які виникли після подання позову (фактична дата розрахунку — 16.10.2025); зменшення позовних вимог у частині стягнення заборгованості, яку Відповідач сплатив до початку судового розгляду, на суму 28 162,65 грн (що включає невиплачену вихідну допомогу, оклад по годинах, доплату до мінімальної заробітної плати та компенсацію відпустки).
Дана заява прийнята судом.
11.11.2025 року до суду надійшов відзив від відповідача.
З позовними вимогами відповідач не згоден, так як на момент подання цього відзиву, ОСОБА_1 вже виплачена вихідна допомога у зв`язку зі звільненням у повному обсязі. 
Вважає, що позивачу потрібно уточнити свої позовні вимоги з урахуванням виплачених їй коштів. 
Також повідомлено, що Донбаська національна академія будівництва і архітектури знаходиться в безпосередньому підпорядкування Міністерства освіти і науки України, є бюджетною та неприбутковою установою.
Розпорядником бюджетних коштів, які надаються Відповідачу, у тому числі і на заробітну плату працівникам, є саме Міністерство освіти і науки України. 
Кабінетом Міністрів У країни прийнято розпорядження від 17.12.2024 № 1274-«Про реорганізацію Донбаської національної академії будівництва і архітектури», відповідно до якого вирішено реорганізувати Донбаську національну академію будівництва і архітектури шляхом приєднання до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань Донбаська національна академія будівництва і архітектури з 13.01.2025 знаходиться в стані припинення. 
В зв`язку з чим всі бюджетні рахунки відповідача були обнульовані Міністерством освіти і науки України. 
Відповідач не по свої вині не розрахувався своєчасно зі звільненими працівниками. 
Як доказ того, що Міністерство освіти і науки України є розпорядником бюджетних коштів, які мають цільове призначення на заробітну плату працівникам Відповідача є Наказ Міністерства освіти і науки України «Про розподіл коштів резерву видатків державного бюджету між закладами вищої освіти» від 30.09.2025 № 1302, яким затверджений обсяг фінансування, що надається з резерву видатків державного бюджету Донбаській національній академії будівництва і архітектури в обсязі 5 215 905,00 грн. 
Саме з цих коштів позивачу була виплачена вихідна допомога у повному обсязі. 
Що стосується вимог по компенсації за несвоєчасну виплату вихідної допомоги, зазначаємо, що відповідач, хоч і був роботодавцем Позивача, але внаслідок дій МОНУ по обнулюванню рахунків, не мав фізичної можливості своєчасно розрахуватися з Позивачем при її звільненні. 
Таким чином, для повного і всебічного розгляду справи, визначення сторони, яка повинна сплачувати компенсацію за затримку вихідної допомоги, вважали за доцільне долучити до справи у якості співвідповідача Міністерство освіти і науки України.
Відзив на позов прийнято судом.
Водночас, суд вважає клопотання відповідача щодо необхідності залучення Міністерства освіти і науки України в якості співвідповідача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволення з огляду на наступне.
Донбаська національна академія розташовувалась та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Після повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України, у зв`язку з небезпекою перебування людей на території можливих бойових дій, а саме в м. Краматорську, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2024 року № 1274 «Про реорганізацію Донбаської національної академії будівництва і архітектури» було прийнято рішення наступного змісту: «1. Погодитися з пропозицією Міністерства освіти і науки щодо реорганізації Донбаської національної академії будівництва і архітектури (код згідно з ЄДРПОУ 02070795) шляхом приєднання до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу (код згідно з ЄДРПОУ 02070855).». На виконання даного Розпорядження Ректором Івано-Франківського Національного Університету нафти і газу було видано Наказ №372 від 23 грудня 2024 року. 
За інформацією що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Донбаська національна академія будівництва і архітектури, перебуває в стані припинення. 
Відповідно до п. 5 ст. 104 Цивільного кодексу України «Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.». 
Таким чином належним відповідачем за даним позовом є Донбаська національна академія будівництва і архітектури, оскільки процедура реорганізації ще не завершена.
Оскільки Донбаська національна академія будівництва і архітектури після завершення процедури реорганізації та припинення буде приєднана до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, відповідно до ст. 53 Цивільного процесуального кодексу України, залучено Івано-Франківський національний технічний університету нафти і газу до справи в якості третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Відповідь на відзив позивачем суду не надано.
Відповідно до частини 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до частини 5 ст. 268 ЦПК Українидатою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що з 2018 року ОСОБА_1 працювала на посаді старшого інспектора канцелярії як за основним місцем роботи, провідним інженером відділу інформаційних технологій за сумісництвом (0,25%) та інженером адміністратором з програмного забезпечення ВІТ за сумісництвом (0,25%), в Донбаській національній академії будівництва і архітектури, що підтверджується записом з трудової книжки.
Згідно Витягу з Наказу №03-22 від 30 квітня 2025 року була звільнена, з наступною аргументацією: 
«25. МАЛИХІНУ ОСОБА_2 , старшого інспектора канцелярії, 30.04.2025 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку: 
- за 65 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло до 31.12.2023 року; 
- за 32 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло з 01.01.2024 року до дати звільнення (30.04.2025 року);
- з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку. 
Підстава: скорочення штату. 
26. ОСОБА_3 , провідного інженера відділу інформаційних технологій, яка працює на 0,25 ставки за сумісництвом, 30.04.2025 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку:
- за 19 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло до 31.12.2023 року;
- з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку. 
Підстава: скорочення штату.
27. ОСОБА_3 , інженера – адміністратора програмного забезпечення відділу інформаційних технологій, яка працює на 0,25 ставки за сумісництвом, 30.04.2025 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку:
- за 30 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло до 31.12.2023 року;
- з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку
Підстава: скорочення штату.» 
При звільненні, відповідач не виплатив на користь позивача: Вихідну допомогу, оклад по годинам (за основним місцем роботи), доплату до мінімальної заробітної плати (за основним місцем роботи), та компенсацію за не використану відпустку. 
Згідно довідки від 08.09.2025 року, б/н наданою відповідачем сума заборгованості відповідача перед ОСОБА_4 складає: «28162, 56 грн.;
компенсація за затримку розрахунку на 01.09.2025 рік (123 дні) за основним місцем роботи становить 32350, 23 грн.,
компенсація за затримку розрахунку на 01.09.2025 рік (123 дні) за сумісництвом (2 місця) становить 6773, 61 грн. грн.». 
Відповідачем була допущена помилка при обчисленні попередньої компенсації за затримку остаточного розрахунку за роботою за сумісництвом. Зокрема, у розділі розрахунок зазначено як такий, що стосується двох місць роботи за сумісництвом, проте у формулі фактично взято до уваги лише середню заробітну плату за одне місце роботи (55,07 грн * 123 дні). 
Водночас позивачка працювала за двома сумісними місцями, і середня заробітна плата за кожним з них становить 55,07 грн. Отже, при правильному визначенні суми компенсації необхідно множити на два. 
Таким чином, правильне обчислення компенсації за затримку остаточного розрахунку станом на 01.09.2025 року (за 123 дні) за роботою за сумісництвом (2 місця) становить: 55,07 грн *123 дні * 2 = 13 547,22 грн. 
Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 1 вересня 2025 року складає 74060,01 грн.
Враховуючи, що станом на дату звернення з позовною заявою до суду, відповідачем не проведено розрахунків з позивачем по нарахованій, але не виплаченій вихідній допомозі, оклад по годинам, доплату до мінімальної заробітної плати за основним місцем роботи, та компенсацію за не використану відпустку, розрахунок проводиться з 01 травня 2025 року (наступного після звільнення дня) по 01 вересня 2025 року (за чотири місяці), травень 31 день + червень 30 днів + липень 31 день + серпень 31 день+123 днів. 
Отже, період затримки розрахунку при звільненні, який складає 123 робочих днів. 
Саме відповідачем було здійснено розрахунок середньої заробітної плати позивачки за основним місцем роботи та за сумісництвом, а також надано інформацію від 08.09.2025 року (б/н) щодо суми заборгованості, яка включає попередній розрахунок компенсації за затримку розрахунку станом на 01.09.2025 за 123 дні. 
Після подання позовної заяви, 16 жовтня 2025 року, відповідач перерахував на банківський рахунок позивачки заборгованість за: 
вихідною допомогою; 
окладом по годинах (за основним місцем роботи); 
доплатою до мінімальної заробітної плати (за основним місцем роботи);
компенсацією за невикористану відпустку за основним місцем роботи та за двома місцями роботи за сумісництвом.
Загальна сума перерахованих коштів становить 28 162,65 грн. Дані обставини підтверджується роздруківкою (скріншотом) банківської операції про зарахування коштів від 16.10.2025 року, наявною в матеріалах справи. 
Таким чином, позовна вимога про стягнення вказаної заборгованості виконана відповідачем до початку судового розгляду, а обов`язки щодо її виплати — виконані у повному обсязі. 
Розрахунок компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні підлягає уточненню, оскільки фактична затримка тривала з 30 квітня 2025 року (наступного дня після звільнення) до 16 жовтня 2025 року (дня фактичного розрахунку), тобто 169 календарних днів. 
При зверненні до суду розрахунок здійснювався станом на 01 вересня 2025 року (123 дні затримки), тому компенсацію необхідно перерахувати з урахуванням додаткових 46 днів (169 – 123). 
Розрахунок додаткової компенсації: за основним місцем роботи: 46 ? 263,01 грн = 12 098,46 грн; за двома місцями роботи за сумісництвом: 46 ? 55,07 грн ? 2 = 5 066,44 грн. Усього додаткова компенсація: 17 164,90 грн. 
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. 
Згідно із ч. 1 ст. 83 КЗпП України та ч. 1ст. 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналіз ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 83, ст. 116 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки", свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за не використану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника.
Таким чином, вищеописані нормативні акти прямо покладають на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.
Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. 
Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. 
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від N 100 від 08.02.95 (далі Порядок N 100). 
Пунктом 2 розділу II Порядку N 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. 
Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку N 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. 
За змістом пункту 8 розділу IV Порядку N 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. 
Згідно висловленої позиції Держпраці (Лист від 30 листопада 2023 року N 4206/2/2.1- 23а), подією, з якою пов`язана виплата за час затримки остаточного розрахунку, вважається день звільнення. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Виплата працівнику його середнього заробітку здійснюється за весь час затримки по день фактичного розрахунку (в робочих днях, починаючи з наступного після звільнення дня). 
Також згідно позиції Верховного суду у справі 826/15135/15 середній заробіток починає розраховуватись з дня наступного, за днем звільнення.
Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі N 1-5/2012. 
Таким чином, розрахунок слід проводити з наступного після звільнення дня по день фактичного розрахунку та вказаний строк не може перевищувати шість місяців.
Згідно з частиною першою ст. 5 ЦПК України, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
При цьому, відповідно до положень частини першої ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини у справі, надані суду докази, і перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі судом.
Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В даному випадку судові витрати віднесені за рахунок держави.
За подання позову підлягав сплаті судовий збір розмірі 1211,20 гривень від сплати якого позивача звільнено відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 133, 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України кожна сторона має право на відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 
У даній справі позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з підготовкою та поданням позовної заяви до суду у розмірі 6 000 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги та актом наданих послуг.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт. 
Верховний Суд у постанові від 28.09.2022 у справі № 529/201/20 наголосив, що належними доказами понесення таких витрат є договір про надання правової допомоги, акти приймання-передачі послуг, рахунки чи інші документи, що підтверджують домовленість сторін. 
Частина 8 ст. 141 ЦПК України встановлює, що суд визначає розмір витрат на підставі поданих доказів та вирішує питання про їх компенсацію у рішенні.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, до заяви про компенсацію судових витрат має бути поданий детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Верховний Суд у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначив, що «надмірний формалізм при оцінці опису робіт є неприпустимим» і достатньо відобразити основні дії адвоката, спрямовані на захист інтересів клієнта. 
У даній справі адвокатом виконано такі роботи: 
аналіз обставин справи та підготовка правової позиції; 
складання та оформлення позовної заяви відповідно до вимог ЦПК України;
формування додатків та доказової бази; 
подання позовної заяви до суду. 
Зазначені дії є необхідними для забезпечення права позивача на судовий захист, а їх вартість у сумі 6 000 грн. є співмірною зі складністю справи та витраченим часом адвоката (ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Верховний Суд у постанові від 02.07.2020 у справі № 924/447/18 роз`яснив, що у випадку фіксованого гонорару адвоката значення має не кількість витраченого часу, а сам факт домовленості сторін у договорі. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц підтвердила, що суд не вправі зменшувати суму витрат на адвоката, якщо інша сторона не довела їх неспівмірність. 
Враховуючи викладене та відсутність клопотання відповідача про зменшнення витрат на адвоката, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 6 000 грн. підтверджені належними доказами (договір, акт наданих послуг, опис робіт); є співмірними із обсягом виконаних робіт та складністю справи; підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно зі ст. 137, 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Донбаської національної академії будівництва і архітектури, третя особа: Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу про стягнення заборгованості по заробітній платі – задовольнити повністю.
Стягнути з Донбаської національної академії будівництва і архітектури (ідентифікаційний код 02070795, адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 14) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за основним місцем роботи та за двома місцями роботи за сумісництвом у розмірі 63 062 (шістдесят три тисячі шістдесят дві) гривень 35 копійок.
Стягнути з Донбаської національної академії будівництва і архітектури (ідентифікаційний код 02070795, адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 14) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з Донбаської національної академії будівництва і архітектури (ідентифікаційний код 02070795, адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 14) в дохід держави суму судового збору у розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 17.06.2026 року.

Суддя         А.В. Янченко