Справа № 295/15620/25 
2/212/9/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року м.Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Терещук М. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив таке.
До суду звернулася представниця позивача Паладич А.О. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяви із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не направляв.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позиції сторін.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5086630 на загальну суму 23 100,00 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Позов обґрунтував таким. 04.11.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 5086630, за яким ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кошти у розмірі 6 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач умов кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. 26.06.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» та позивач уклали договір факторингу № 01.02-14/25, за яким ТОВ «Лінеура Україна» передало позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, серед яких – відповідач. Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 100,00 грн, з яких: 6 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 14 100,00 грн – заборгованість за відсотками, 3 000 грн – пеня, штраф. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву тощо не скористався.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
04.11.2024 року о 14:28 годині між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) було укладено Договір № 5086630 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі – кредитний договір, а. с. 9-20), за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 6 000,00 грн строком на 360 днів (п. 1.2., 1.3.). Процентна ставка є фіксованою, стандартна процентна ставка становить 1,00 % на день, денна процентна ставка – 1 % на день, знижена процентна ставка становить 0,01 % і може бути застосовна за умови сплати суми першого платежу за графіком платежів у строк до 23.11.2024 (включно) (п. 1.4., пп. 1.4.1., 1.4.2.). Згідно з п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Можливість укладення кредитного договору в електронній формі передбачена пунктом 9.7. самого договору. Разом з Договором відповідач підписав також Графік платежів (а. с. 21 зворот) та Паспорт споживчого кредиту (а. с. 22-23), де викладені умови, аналогічні умовам кредитного договору, а також Інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг (а. с. 24).
Копія листа від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.06.2025 (а. с. 38) підтверджує факт зарахування кредитних коштів у розмірі 6 000,00 гривень 04.11.2024 року на банківську картку № НОМЕР_2 .
26 червня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» уклали договір факторингу № 01.02-14/25 (а. с. 39-46), відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь позивача права грошової вимоги до боржників. Відповідно до п. 3.1.3. договору факторингу, право вимоги переходить до Фактора з моменту надходження грошових коштів у повному обсязі, передбаченому пунктом 4.1. договору факторингу. За цим пунктом сторони домовились, що сума фінансування складає 2 760 763,87 гривень. Сплата коштів за договором факторингу відбулася 26.06.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією (а. с. 50). Обставина переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором позивачу підтверджується Реєстром боржників (а. с. 51-52) та витягом з нього (а. с. 53), де зазначено, що загальна сума заборгованості відповідача становить 23 100,00 грн, складається з залишку за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн, залишку за відсотками у розмірі 14 100,00 грн та суми штрафних санкцій у розмірі 3 000,00 грн; платіжною інструкцією про сплату за відступлення права вимоги.
За розрахунком заборгованості первісного кредитора, заборгованість за тілом кредиту становить 6 000,00 грн, заборгованість за відсотками за період з 04.11.2024 до 25.06.2025 становить 14 100,00 грн, заборгованість за штрафними санкціями становить 3 000,0 грн.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення – ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одним з різновидів відступлення права вимоги є факторинг. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Щодо тіла кредиту та відсотків
Отже, між ТОВ «Лінеура Україна» як первісним кредитором та відповідачем склалися відносини споживчого кредитування; право вимоги за укладеним між ними кредитним договором було передано за договором факторингу позивачу. Обставини кредитування та переходу права вимоги суд вважає доведеними.
Дослідивши розрахунок заборгованості первісного кредитора, суд переконався у тому, що відсотки нараховані правомірно, у межах строку кредитування та у розмірі, обумовленому сторонами. Отже, вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками підлягає задоволенню. 
Щодо штрафних санкцій
Позивачем заявлено вимогу про стягнення штрафу, пені у розмірі 3 000,00 грн. На підтвердження цієї вимоги позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором. Сплата пені умовами кредитного договору не передбачена, водночас передбачена сплата штрафу (розділ 6 договору).
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення; неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, в силу прямої норми закону умова кредитного договору про сплату штрафу не може бути застосована, а нарахований позивачем штраф у розмірі 3 000,00 грн має бути списаний; вимога про стягнення такого штрафу не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу має бути стягнена з відповідача у сумі 2 107,73 грн. 
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив таке.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 5086630 в розмірі 20 100,00 (двадцять тисяч сто грн 00 коп) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» сплачений судовий збір в розмірі 2 107,73 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», ЄДРПОУ: 37616221, юридична адреса: вул. Іллінська, 8, м. Київ;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 25 червня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець