26.05.26
22-ц/812/1109/26
Провадження № 22-ц/812/1109/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
26 травня 2026 року м. Миколаїв
справа № 487/8701/25
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.  
суддів Серебрякової Т.В., Тищук Н.О.,
із секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Заводського району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком та встановлення факту одноосібного виховання та утримання дитини батьком, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Поліщук Дмитром Олександровичем, на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 03 квітня 2026 року під головуванням судді Скоринчук К.М., повне судове рішення складено цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
В листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком та встановлення факту одноосібного виховання та утримання дитини батьком.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2026 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Ухвала суду мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач та його представник повторно не з`явились в судове засідання, причин неявки не повідомили, заяв від них не надходило.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Поліщук Д.О. - просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду. Зазначав, що він 02 квітня 2026 отримав наказ № 3 про відрядження до м. Дніпро на період 03-07 квітня 2026 року, яке було терміновим і об`єктивно унеможливило його присутність у суді в м. Миколаєві, позивач проходить військову службу в лавах ЗСУ, а тому зв`язку з виконанням бойових/службових обов`язків під час дії воєнного стану він також фізично не мав можливості бути присутнім у судовому засіданні в м. Миколаєві та своєчасно повідомити суд про причини неявки. Крім того, адвокат Поліщук Д.О. вказує, що 03 квітня 2026 року внаслідок відключень електроенергії, спричинених збройною агресією російської федерації (аварійні відключення) він не мав технічної можливості подати до суду клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності через систему «Електронний суд». Вказує, що такі обставини визнані Радою адвокатів України обставинами непереборної сили (рішення від № 148) та відповідають практиці Верховного Суду щодо причинно наслідкового зв`язку воєнних дій з неможливістю вчинення процесуальних дій. Крім того, о 10:04 год. 03 квітня 2026 року у м. Миколаєві було оголошено повітряну тривогу. У таких умовах будь-які процесуальні дії, прибуття до зали судового засідання або ж подання клопотань були фізично небезпечними та об`єктивно неможливими. Проведення судового засідання під час повітряної тривоги за відсутності сторін є порушенням їхніх прав на участь у судовому розгляді та підставою для скасування судового рішення (постанова Верховного Суду від 26 лютого 2025 року у справі № 752/8937/24). Також вказує, що суд формально застосував ст. 257 ЦПК України, порушивши принцип пропорційності та право на доступ до правосуддя. Справа стосується прав неповнолітньої дитини, це питання публічного інтересу та пріоритетного захисту прав дитини. Залишення позову без розгляду через одну неявку, оскільки друга зумовлена сукупністю вищевикладених обставин, на думку апелянта, є проявом надмірного формалізму. 
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлені. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам цивільно-процесуального закону, з огляду на наступне.
Стаття 15 ЦК України врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Згідно із частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно із пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2026 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду на 10 березня 2026 року на 10:00 год., про що представник ОСОБА_1 – адвокат Поліщук Д.О., повідомлений шляхом направлення судової повістки до його електронного кабінету (а.с. 88). 
10 березня 2026 року в судове засідання позивач та його представник не з`явились, заяв про відкладення судового засідання чи проведення судового засідання за їх відсутності не надходило. 
Відповідно до протоколу судового засідання від 10 березня 2026 року суд ухвалив відкласти розгляд справи на 03 квітня 2026 року на 09:30 год, про що представник позивача – адвокат Поліщук Д.О. - повідомлений шляхом направлення судової повістки до його електронного кабінету (а.с. 99).
В призначене на 03 квітня 2026 року на 09:30 год судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Поліщук Д.О. не з`явились. 
Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
За такого, установивши, що належним чином повідомлені про судове засідання позивач та його представник вдруге не з`явились в судове засідання, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.
Колегія суддів зауважує, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21 (провадження № 11-126заі22).
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії", заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06).
Апеляційна скарга не містить доводів щодо поважності причин неявки представника – адвоката Поліщука Д.О. позивача та його представника до суду першої інстанції в судове засідання 10 березня 2026 року.
Доводи апеляційної скарги про поважність причин неявки представника позивача – адвоката Поліщука Д.О. - в судове засідання 03 квітня 2026 року через те, що представник позивача був терміново відряджений в м. Дніпро на період з 03 квітня по 07 квітня 2026 року, апеляційний суд відхиляє, оскільки наказ № 3 про направлення у відрядження Поліщука Д.О. був виданий директором адвокатського бюро «Адвокатська контора Поліщук Д.О. – Дмитром Поліщуком - 02 квітня 2026 року, за один день до судового засідання, що не перешкоджало завчасно повідомити про викладені обставини суд. Також не заслуговують на увагу і посилання адвоката Поліщука Д.О. на неможливість подати до суду клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності через систему «Електронний суд» через аварійні відключення електроенергії, спричинених збройною агресією російської федерації, оскільки представник позивача не надав жодних доказів з приводу даних обставин.
Твердження представника позивача про те, що позивач ОСОБА_1 в судове засідання 03 квітня 2026 року не з`явився, так як проходить військову службу в Збройних Сил України матеріалами справи не підтверджується. Так, посвідчення учасника бойових дій саме по собі підтверджує лише факт набуття відповідного статусу, одна не містить відомостей про проходження військової служби позивачем на час розгляду справи та неможливості участі у судових засіданнях, зокрема і в режимі відеоконференції.
Посилання апелянта на те, що у м. Миколаєві була оголошена повітряна тривога та в таких умовах будь-які процесуальні дії, прибуття до зали судового засідання або ж подання клопотань були фізично небезпечними та об`єктивно неможливими, колегією суддів не приймається. Так, на час призначення судового засідання по справі, 04 квітня 2026 року на 09 год. 30 хв., у м. Миколаєві не було оголошено повітряної тривоги, а її було оголошено о 10:04 год.
Також колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 26 лютого 2025 року по справі №752/8937/24, оскільки у зазначеній постанові мали місце інші обставини, які стосуються безпосередньої участі сторін в судовому засіданні у приміщенні суду під час оголошення повітряної тривоги.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача та його представника, які були належним чином повідомленні про час та дату розгляду справи.
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що оскаржуване судове рішення порушує право позивача на доступ до правосуддя, є необґрунтованими, оскільки залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду.
Також не можуть бути прийняті до уваги твердження про те, що спір стосується прав неповнолітньої дитини, а залишення позову без розгляду є проявом надмірного формалізму. Так, частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а передбачені частиною п`ятою статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України наслідки не містять виключень, пов`язаних з характером спірних правовідносин.
З огляду на викладене, відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана представником – адвокатом Поліщуком Д.О., підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду, яка постановлена з додержанням норм процесуального права - залишенню без змін. 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Поліщук Дмитром Олександровичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий       В.В. Коломієць

Судді:         Т.В.Серебрякова

Н.О. Тищук

Повне судове рішення складено 26 травня 2026 року