СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Харків Справа №917/1129/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
за участю представників:
від позивача - Януш А.І.,
від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича (вх.№384П від 25.02.2026) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2026 у справі №917/1129/25 (м. Полтава, суддя Байдуж Ю.С., повне рішення складено 30.01.2026)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер", м. Полтава,
до Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича, м. Полтава,
про стягнення 444 333,56 грн, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажер" через систему "Електронний суд" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича про стягнення 444 333,56 грн, в тому числі: 360 000 грн суми передоплати, внесеної позивачем згідно умов договору купівлі-продажу від 05.02.2025 № 0502, 11 083,56 грн пені за прострочення поставки, 73 250 грн збитків понесених позивачем внаслідок невиконання відповідачем умов договору, 5332,00 грн судового збору, 40 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.01.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" 360 000,00 грн - передплати; 11 083,56 грн - пені; 33 405,85 грн відшкодування витрат на оплату правничої допомоги та 4 453,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
Фізична особа-підприємець Патока Ярослав Віталійович з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить суд рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2026 у справі №917/1129/25 - скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує про те, що судом не надано належної правової оцінки тому факту, що на виконання умов Договору 25.05.2025 відповідачем ФОП Патокою була здійснена поставка товару до місця вказаного замовником, а також проведені монтажні роботи з установки ємностей під землю (які додатково замовником не оплачувались), про що було складено відповідний Акт. У зв`язку з відсутністю на місці доставки товару та монтажу конструкцій представників позивача, які були поінформовані належним чином в телефонному режимі (відповідно до п. 8.8 вказаного вище договору) Акт був направлений на офіційну електронну поштову адресу позивача wantager@support.com, яка опублікована на офіційному веб сайті http://www.wantager.com/contracts та надана замовником як контактна поштова адреса. Вказаний акт замовник не тільки проігнорував, а й дочекався кінцевої дати договору, задля власної користі, так як перерахував на рахунок ФОП Патоки Я.В. лише передоплату, а не повну суму по договору. При розгляді справи та винесенні рішення судом першої інстанції була надана оцінка та прийняті до уваги докази надані позивачем, при тому що пояснення відповідач та надані ним докази були залишені без належної оцінки.
Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.02.2026 для розгляду справи №917/1129/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1129/25; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.
16.03.2026 матеріали справи №917/1129/25 надійшли до Східного апеляційного господарського суду (вх.№ 3077).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича (вх.№384П від 25.02.2026) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2026 у справі №917/1129/25 залишено без руху з підстав відсутності доказів доплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі та відсутності клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.
В строк, наданий судом, від апелянта надійшло клопотання (вх.№3762 від 03.04.2026), в якому останній просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2026 у справі №917/1129/25 поважними; поновити фізичній особі - підприємцю Патоці Ярославу Віталійовичу строк на апеляційне оскарження зазначеного рішення; долучити до матеріалів справи докази сплати судового збору.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 поновлено Фізичній особі - підприємцю Патоці Ярославу Віталійовичу пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №917/1129/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича (вх.№384П від 25.02.2026) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2026 у справі №917/1129/25. Призначено справу до розгляду на "14" травня 2026 р. о 10:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4600 від 24.04.2026), в якому останнє просить суд в задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2026 у справі №917/1129/25 відмовити, рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2026 залишити без змін.
В обґрунтування своєї позиції по справі ТОВ "Вантажер" вказує про те, що суд першої інстанції правильно встановив, що у відповідача виник обов`язок за Договором передати у власність покупцю обладнання, перелік якого погоджено в Специфікації № 1 та здати виконані роботи за Договором у строк до 08.05.2025. Відповідач умови договору в строк до 08.05.2025 року не виконав, направивши 29.05.2025 року на адресу позивача Акту приймання передачі товару від 25.05.2025. При цьому відповідач разом з доставкою обладнання та виконанням робіт за Договором не надав позивачу видаткову накладну та рахунок-фактуру, на що вказує обставина відсутність відповідних доказів у справі. В апеляційній скарзі, як і в суді першої інстанції, відповідач факт направлення акту приймання-передачі, датованого 25.05.2025 року, 29.05.2025 року на електронну адресу ТОВ «ВАНТАЖЕР» не заперечує та визнає. За таких обставин, вважає, що Господарський суд Полтавської області в повній мірі проаналізував та дослідив надані докази та прийшов до правильного та логічного висновку про задоволення позовних вимог. Виходячи з обґрунтувань апеляційної скарги ФОП Патока Я. В., відсутні аргументи, які необхідно спростовувати. Зміст апеляційної скарги зводиться до цитування загальних норм законодавства та не спростовує висновків, зроблених Господарським судом Полтавської області в рішенні від 30.01.2026 у справі №917/1129/25. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2026 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" - адвоката Януш А.І. (вх.№4600 від 24.04.2026) про її участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1129/25, яке відбудеться 14.05.2026 о 10:45 год, у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №917/1129/25, яке призначено на 14.05.2026 о 10:45 год, постановлено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" - адвоката Януш А.І. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного заявника.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 розгляд справи відкладено на 04 червня 2026 року о 09:45 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132 . 
Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№5618 від 19.05.26). У вказаних додаткових поясненнях позивач зазначив, що на даний час неякісні резервуари та бетонні конструкції ФОП Патока Я. В. не демонтовані та залишаються на місці їх встановлення за адресою: м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 4. 
Також позивач зазначив, що 03.06.2025 року ТОВ "Вантажер" було направлено на адресу ФОП Патока Я. В. претензію, якою попереджено останнього, що у зв`язку з невиконанням умов договору, останньому необхідно негайно звільнити від будівельних матеріалів та конструкцій майданчик за адресою: м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 4 та провести демонтаж чотирьох бетонних стаціонарних конструкцій, встановлення яких не погоджено з ТОВ "Вантажер" та не передбачено договором. Вказана претензія з доказами направлення ФОП Патока Я. В. була подана суду першої інстанції разом з позовною заявою. Крім того, позивачем зазначено, що 11.02.2026 року ТОВ "Вантажер" було повторно направлено на адресу ФОП Патока Я. В. претензію, якою останнього попереджено про необхідність відшкодувати збитки та звільнити від будівельних матеріалів та конструкцій орендований ТОВ "Вантажер" майданчик за адресою: м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 4 та провести демонтаж бочок та чотирьох бетонних стаціонарних конструкцій, встановлення яких не погоджено з ТОВ "Вантажер" та не передбачено договором. Надано суду копію вказаної претензії з доказами направлення ФОП Патока Я. В.
Водночас, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для прийняття до розгляду доданої позивачем претензії від 11.02.2026 вих.№1102 з огляду на таке.
Відповідно до частин 1,2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
При цьому, суд зазначає, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Так, надана позивачем претензія від 11.02.2026 вих.№1102 датована після постановлення оскаржуваного рішення від 30.01.2026. З огляду на що у суду відсутні підстави для прийняття вказаного доказу на стадії апеляційного перегляду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2026 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" - адвоката Януш А.І. (вх.№5606 від 19.05.2026) про її участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1129/25, яке відбудеться 04.06.2026 о 09:45 год, у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №917/1129/25, яке призначено на 04.06.2026 о 09:45 год, постановлено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" - адвоката Януш А.І. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного заявника. 
Повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку про дату, час та місце розгляду справи апелянт у судове засідання не з`явився. Зважаючи на те, що відповідно до ч. 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а явка сторін обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги у даному судовому засіданні за відсутності скаржника.
У судовому засіданні 04.06.2026 представник позивача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
З урахуванням того, що в скарзі апелянт просить суд рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2026 у справі №917/1129/25 скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову, та з урахуванням того, що рішенням суду першої позов задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" 360 000,00 грн - передплати; 11 083,56 грн - пені; 33 405,85 грн відшкодування витрат на оплату правничої допомоги та 4 453,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору, а в іншій частині позову відмовлено, предметом апеляційного перегляду є вказане рішення суду першої інстанції виключно у частині розгляду задоволених позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору, позивач ТОВ "Вантажер" та відповідач Фізична особа-підприємець Патока Ярослав Віталійович, 05.02.2025 уклали Договір купівлі-продажу №0502 (надалі - Договір), відповідно до якого відповідач (Продавець за Договором) зобов`язався передати у власність позивача (Покупець за Договором) комплект обладнання для зберігання палива в комплекції та з технічними характеристиками, зазначеними в Специфікації № 1 до Договору (надалі за текстом - Обладнання), а позивач зобов`язався прийняти та оплатити таке Обладнання (п. 1.1. Договору).
Відповідно до п. 2.6. Договору право власності на поставлене Покупцеві обладнання, ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі обладнання в експлуатацію.
Разом з обладнанням Продавець передає Покупцю оригінали наступних супровідних документів: рахунок-фактуру та видаткову накладну (п. 2.7. Договору).
Після доставки обладнання Продавець зобов`язується провести на території Покупця роботи по підготовці майданчика до встановлення обладнання та провести монтажні роботи по встановленню обладнання, також провести первинне навчання персоналу Покупця по користуванню обладнанням (п. 2.8. Договору).
Відповідно до п. 2.9 Договору після успішного виконання Продавцем всіх обов`язків вказаних в п. 2.8 Договору і запуску обладнання в експлуатацію Сторони підписують відповідний Акт приймання-передачі обладнання в експлуатацію.
Цей Договір вступає в силу з моменту його укладення і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1. Договору).
Тобто, строк дії Договору сторони узгодили моментом повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Окрім зазначених, сторони узгодили між собою наступні умови Договору.
Загальна ціна Обладнання складає 450 000,00 грн. Розрахунки за Обладнання здійснюються поетапно:
1 етап - передплата в розмірі 80 % від загальної вартості, згідно рахунку-фактури;
2 етап - 20% від загальної вартості протягом 7-х банківських днів з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт (п. 3.1., 3.2. Договору).
У загальну вартість Обладнання, вказану в п. 3.1 Договору включена доставка обладнання на територію Покупця, проведення будівельних, монтажних робіт (п. 3.3. Договору).
Поставка Обладнання за цим Договором здійснюється у такі строки - протягом 60 робочих днів з моменту перерахування Покупцем Продавцю першої частини попередньої оплати у розмірі 80% від загальної вартості (п. 2.1. Договору).
Місце здійснення поставки Обладнання Продавцем: м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 4 (п. 2.2. Договору).
Доставка обладнання здійснюється за рахунок Продавця. Розвантаження обладнання на території Покупця здійснюється Продавцем або за його рахунок та під його відповідальність (п. 2.3., п. 2.4. Договору).
Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, цей Договір може бути розірваний тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору.
Цей Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві України ( п. 8.4, п 8,5 Договору).
Крім того, сторони у Договорі узгодили відповідальність сторін за невиконання умов Договору.
Так, у випадку порушення Договору винна Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Продавець несе відповідальність за прострочення поставки обладнання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості Обладнання за кожен день прострочення.
У разі порушення Продавцем строків поставки обладнання понад 20 календарних днів, Покупець має право відмовитися від Обладнання та вимагати повернення коштів, сплачених Покупцем в якості попередньої оплати.
У разі поставки обладнання неналежної якості або у пошкодженому та/або некомплектному стані, Продавець зобов`язується протягом 10 календарних днів з дати отримання відповідного повідомлення Покупця, усунути дефекти невідповідності/некомплектність обладнання за власний рахунок (пункти 6.1, 6.2, 6.5., 6.6. Договору).
Порядок підписання Акту виконаних робіт (Акту приймання-передачі обладнання в експлуатацію) та видаткової накладної про поставку Обладнання сторони спору укладеним Договором не узгодили.
Відповідно до підписаної між сторонами Специфікації № 1 до Договору сторони узгодили предмет поставки за Договором, що входить до складу Обладнання, зокрема:
- резервуари 25м3 2 шт.;
- колонка заправна 1 шт.;
- блоки бетонні 8 шт.;
- рівнемір 1шт.;
- насос перекачувальний 1 шт.
Дана Специфікація є невід`ємним додатком до Договору.
Крім того, як було встановлено судом при розгляді справи у суді першої інстанції та підтверджувалося поясненнями обох сторін у справі, сторони спору перед укладенням Договору попередньо узгоджували комплектність Обладнання, його вигляд, а також кошторис робіт. Зазначене вбачається з наявних у справі скріншотів переписки між особою під іменем «Руслан Встанов…» (від відповідача) та особою без імені з зображенням вовка (від позивача).
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, ФОП Патока Я.В. виставив рахунок-фактуру № 1 від 06.02.2025 на оплату Договору на загальну суму 450 000,00 грн (а.с. 30)
Позивач, в свою чергу, платіжною інструкцією від 13.02.2025 № 1259, перерахував відповідачу грошові кошти згідно наданого рахунку в сумі 360 000,00 грн (а.с. 43).
Крім того, як було встановлено судом першої інстанції, відповідач здійснив доставку Обладнання та провів монтажні роботи по встановленню обладнання на території позивача, що вбачалося з пояснень сторін та не спростовано позивачем, та склав Акт приймання-передачі товару, датований 25.05.2025 (а.с. 69).
Обставина складання та направлення зазначеного Акту фактично визнана позивачем при розгляді справи у суді першої інстанції, з датою його направлення 29.05.2025 на адресу електронної пошти позивача.
В свою чергу позивач складений відповідачем акт не підписав, натомість здійснив огляд Обладнання та виконаного відповідачем монтажу Обладнання, здійснивши відеозапис, який наявний в матеріалах справи.
Із зазначеного відеозапису вбачається, що позивач здійснив огляд Обладнання та виконаних робіт по його монтажу 29.05.2025. На відео видно два встановлені резервуари, розмір яких в незначній мірі відрізняється один від одного, з фрагментами деформації. З пояснень оператора відеозапису, який назвався ТОВ "Вантажер", між резервуарами відсутній перекачувальний насос, що підтверджується відеозаписом. Якість самих метало-бетонний конструкцій, зі слів позивача, також не відповідає умовам Договору. З відео також вбачається, що резервуар хитається при його поштовху рукою, що свідчить про його ненадійне закріплення.
Позивач 02.06.2025 звернувся до відповідача з вимогою у вигляді Претензії №26052025 про повернення попередньої оплати за Договором, а також сплати пені, відшкодування збитків та відшкодування упущеної вигоди (а.с. 18-19).
В подальшому, позивач звернувся до відповідача з новою Претензією №03062025 від 03.06.2025, в якій вимагав негайно звільнити від будівельних матеріалів та конструкцій майданчик за адресою м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 4 та провести демонтаж чотирьох бетонних стаціонарних конструкцій, встановлення яких не погоджено з позивачем та не передбачено Договором (а.с. 17).
Тим самим фактично відмовився від Договору в односторонньому порядку.
З пояснень відповідача у суді першої інстанції, ФОП Патока Я. В. з метою мирного врегулювання спору запропонував позивачу змінити строки поставки Обладнання за Договором, прийняти Обладнання та виконані роботи за Договором та сплатити йому (відповідачу) кошти за виконану роботу без звернення до суду.
15.07.2025 відповідач звернувся з заявою до Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області з заявою про внесення відомостей до ЄРДР щодо невиконання ТОВ «Вантажер» умов укладеного Договору. Інформацію щодо статусу даної заяви з матеріалів справи встановити неможливо, через відсутність відповідних доказів у справі.
Не врегулювання сторонами спору мирним шляхом стало підставою для звернення позивача з позовом до суду. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 360 000 грн, сплачених в якості попередньої оплати, 11083,56 грн - пені, 73 250 грн - збитків, а також відшкодувати судові витрати - 5 332,00 грн судового збору та 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивував неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу обладнання для зберігання палива, зокрема: відповідач зобов`язався доставити Обладнання на територію Покупця, підготувати майданчик, провести будівельні та монтажні роботи по встановленню обладнання і навчити персонал ним користуватися до 8 травня 2025 року, проте вказаних строків не дотримався. При огляді Обладнання після надходження від відповідача Акту приймання-передачі виконаних робіт, позивач виявив невідповідність виконаних робіт та Обладнання умовам Договору, а саме: замість передбачених специфікацією восьми переносних бетонних блоків, відповідач самовільно встановив чотири непереносні стаціонарні опори, резервуари, за своїми характеристиками не відповідають узгодженим стандартам якості. Відсутність перекачувального насосу. Крім того, через бездіяльність продавця позивач поніс додаткові витрати на оренду майданчика, який простоював. Також підприємство втратило можливість отримувати прибуток від закупівлі пального за гуртовими цінами, що було неможливим без змонтованого обладнання. З огляду на прострочення виконання робіт понад 20 днів, позивач заявив про відмову від обладнання та вимагає повернення сплачених коштів, пені та відшкодування збитків.
За результатом розгляду позовної заяви судом першої інстанції прийнято рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" 360 000,00 грн - передплати; 11 083,56 грн - пені; 33 405,85 грн відшкодування витрат на оплату правничої допомоги та 4 453,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
Суд мотивував рішення тим, що Договір, який сторони спору уклали у цій справі, має характерні ознаки як договору купівлі-продажу так і договору підряду. Відповідач зобов`язався поставити обладнання протягом 60 робочих днів з моменту перерахування Покупцем Продавцю попередньої оплати у розмірі 80% від загальної ціни Договору. Виконання робіт по підготовці майданчика, проведення монтажних робіт по встановленню обладнання, проведення первинного навчання персоналу Покупця, відповідач мав зробити у ті ж самі строки, що вбачається з аналізу Договору. При цьому, відповідно до умов Договору, сторони спору узгодили, що підтвердженням передачі позивачу Обладнання та виконання робіт за Договором є підписаний між сторонами Акт приймання-передачі обладнання в експлуатацію. Так, з встановлених судом обставин вбачається, що позивач 13.02.2025 перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 360 000,00 грн. Тож у відповідача виник обов`язок за Договором передати у власність покупцю Обладнання та здати виконані роботи за Договором у строк до 08.05.2025. Втім з обставин справи, що підтверджені доказами, вбачається, що Договір з боку відповідача у цей строк виконаний не був. Натомість фактичне виконання умов Договору відповідачем відбулося 29.05.2025 шляхом направлення на адресу позивача Акту приймання-передачі товару від 25.05.2025. При цьому відповідач разом з доставкою Обладнання та виконанням робіт за Договором не надав позивачу видаткову накладну та рахунок-фактуру, на що вказує обставина відсутність відповідних доказів у справі. Таким чином, суд виходив з того, що якщо відповідач готовий був передати Обладнання та виконані роботи за Договором 29.05.2025, а не до 08.05.2025 (як встановлено Договором), він прострочив виконання Договору на 21 календарний день. А тому, суд погодився з позицією позивача про те, що відповідач прострочив поставку Обладнання за Договором, а також термін виконання робіт за Договором. Укладаючи Договір, сторони даного спору, керуючись принципом свободи договору, врегулювали їхні взаємовідносини на майбутнє, встановивши певний вид відповідальності у вигляді неустойки - пені та односторонньої відмови від Договору (за прострочення поставки Обладнання більше ніж на 20 днів). Таким чином обставини цієї справи свідчать про наявність правових підстав для нарахування відповідачу пені, а також для застосування права позивача на відмову від Договору, адже прострочення відповідача відбулося більше ніж на 20 календарних днів. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про стягнення з ФОП Патока Я. В. на користь ТОВ «ВАНТАЖЕР» 360 000, 00 передплати за Договором та 11 083,56 грн пені. 
Констатуючи факт відсутності у матеріалах справи доказів про спричинення збитків позивачу, а також самого причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) та наслідками, суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 73 250,00 грн збитків. Таким чином, суд відмовив у задоволенні цієї частини позову.
Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
З системного аналізу наведених норм вбачається, що договір, будучи обов`язковим для виконання, поєднує в собі погоджені на розсуд сторін умови та обов`язкові вимоги цивільного законодавства, при цьому сторони наділені правом відступати від положень закону для самостійного врегулювання відносин, якщо тільки така заборона прямо не встановлена актом або не випливає з його змісту чи суті самих відносин.
При цьому, правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст. 
Як правильно встановив суд першої інстанції, з обставин справи вбачається, що Договір №0502 від 05.02.2025, який сторони спору уклали у цій справі, має характерні ознаки як договору купівлі-продажу так і договору підряду. 
Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 663 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч. 1, ч. 2 ст. 664 ЦК України).
Згідно частин 1,2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (ч. 1, ч. 3 ст. 843 ЦК України).
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).
Апелянт посилається на те, що судом першої не надано належної правової оцінки тому факту, що на виконання умов Договору 25.05.2025 відповідачем ФОП Патокою була здійснена поставка товару до місця вказаного замовником, а також проведені монтажні роботи з установки ємностей під землю (які додатково замовником не оплачувались), про що було складено відповідний Акт. У зв`язку з відсутністю на місці доставки товару та монтажу конструкцій представників позивача, які були поінформовані належним чином в телефонному режимі (відповідно до п. 8.8 вказаного вище договору) Акт був направлений на офіційну електронну поштову адресу позивача wantager@support.com, яка опублікована на офіційному веб сайті http://www.wantager.com/contracts та надана замовником як контактна поштова адреса. Вказаний акт замовник не тільки проігнорував, а й дочекався кінцевої дати договору, задля власної користі, так як перерахував на рахунок ФОП Патоки Я.В. лише передоплату, а не повну суму по договору. При розгляді справи та винесенні рішення судом першої інстанції була надана оцінка та прийняті до уваги докази надані позивачем, при тому що пояснення відповідач та надані ним докази були залишені без належної оцінки
Вказані доводи скаржника суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.
Як вбачається зі змісту Договору купівлі-продажу №0502 від 05.02.2025 поставка Обладнання за цим Договором здійснюється у такі строки - протягом 60 робочих днів з моменту перерахування Покупцем Продавцю першої частини попередньої оплати у розмірі 80% від загальної вартості (п. 2.1. Договору).
Тобто, відповідач зобов`язався поставити обладнання протягом 60 робочих днів з моменту з моменту перерахування Покупцем Продавцю попередньої оплати у розмірі 80% від загальної ціни Договору. 
Після доставки обладнання Продавець зобов`язується провести на території Покупця роботи по підготовці майданчика до встановлення обладнання та провести монтажні роботи по встановленню обладнання, також провести первинне навчання персоналу Покупця по користуванню обладнанням (п. 2.8. Договору).
Відповідно до п. 2.9 Договору після успішного виконання Продавцем всіх обов`язків вказаних в п. 2.8 Договору і запуску обладнання в експлуатацію Сторони підписують відповідний Акт приймання-передачі обладнання в експлуатацію.
Цей Договір вступає в силу з моменту його укладення і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1. Договору).
Тобто, строк дії Договору сторони узгодили моментом повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Отже, виконання робіт по підготовці майданчика, проведення монтажних робіт по встановленню обладнання, проведення первинного навчання персоналу Покупця, відповідач мав зробити у ті ж самі строки, що вбачається з аналізу Договору.
Відповідно до п. 2.6. Договору право власності на поставлене Покупцеві обладнання, ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі обладнання в експлуатацію.
Разом з обладнанням Продавець передає Покупцю оригінали наступних супровідних документів: рахунок-фактуру та видаткову накладну (п. 2.7. Договору).
Відповідно до п. 2.9 Договору після успішного виконання Продавцем всіх обов`язків вказаних в п. 2.8 Договору і запуску обладнання в експлуатацію Сторони підписують відповідний Акт приймання-передачі обладнання в експлуатацію.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виставив рахунок-фактуру № 1 від 06.02.2025 на оплату Договору на загальну суму 450 000,00 грн (а.с. 30)
Позивач, в свою чергу, платіжною інструкцією від 13.02.2025 № 1259, перерахував відповідачу грошові кошти згідно наданого рахунку в сумі 360 000,00 грн (а.с. 43).
Таким чином, у відповідача виник обов`язок за Договором передати у власність покупцю Обладнання та здати виконані роботи за Договором у строк до 08.05.2025.
Проте, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Договір з боку відповідача у цей строк виконаний не був.
Як вже зазначалося, відповідно до умов Договору, сторони спору узгодили, що підтвердженням передачі позивачу Обладнання та виконання робіт за Договором є підписаний між сторонами Акт приймання-передачі обладнання в експлуатацію.
У матеріалах справи міститься копія Акту приймання-передачі товару, датований 25.05.2025 та підписаний відповідачем (а.с. 69). В свою чергу позивачем складений відповідачем акт від 25.05.2025 не підписаний.
При цьому відповідач разом з доставкою Обладнання та виконанням робіт за Договором не надав позивачу видаткову накладну та рахунок-фактуру, на що вказує обставина відсутність відповідних доказів у справі.
Обставина складання та направлення зазначеного Акту фактично визнана позивачем при розгляді справи у суді першої інстанції, з датою його направлення 29.05.2025 на адресу електронної пошти позивача.
Відповідно до ст.ст.13,14 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Приписами частини другої статті 42 ГПК України унормовано, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
При цьому, обов`язок із доказування варто розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Водночас, докази, які б підтверджували факт направлення відповідачем вказаного акту від 25.05.2025 позивачу в іншу дату, ніж 29.05.2025, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Отже, враховуючи що Акт приймання-передачі товару, датований 25.05.2025, відповідачем фактично відправлено на адресу електронної пошти позивача 29.05.2025, суд першої інстанції правильно виходив з того, що якщо відповідач готовий був передати Обладнання та виконані роботи за Договором 29.05.2025, а не до 08.05.2025 (як встановлено Договором), він прострочив виконання Договору на 21 календарний день, а відтак прострочив поставку Обладнання за Договором, а також термін виконання робіт за Договором.
За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 1 статті 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).
Нормами цивільного законодавства сплату неустойки передбачено як один із видів забезпечення виконання зобов`язання, встановлених договором або законом, та як один із встановлених договором або законом правових наслідків порушення зобов`язання.
Поширене застосування неустойки саме з метою забезпечення договірних зобов`язань обумовлено насамперед тим, що неустойка є зручним інструментом спрощеної компенсації втрат кредитора, викликаних невиконанням або неналежаним виконанням боржником своїх зобов`язань.
Неустойка як господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань започатковує визначеність у правовідносинах за зобов`язаннями, а саме - відповідальність має настати щонайменше в межах неустойки. Тобто неустойка підсилює дію засобів цивільно-правової відповідальності, робить їх достатньо визначеними, перетворюючи в необхідний, так би мовити, невідворотній наслідок правопорушення. Отже неустойка стає оперативним засобом реагування у разі порушення або неналежного виконання зобов`язання, яким можна скористатись як тільки було порушено зобов`язання, не чекаючи викликаних ним негативних наслідків. Зокрема, задля прагнення учасників зобов`язання до дійсно оперативного, негайного використання свого права на неустойку для неї встановлений спеціальний скорочений строк позовної давності: позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).
Отже, завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Така правова позиція викладена у Постанові ОП КГС ВС від 19 січня 2024 року у справі №911/2269/22.
Як вбачається зі змісту Договору, у ньому сторони узгодили відповідальність сторін за невиконання його умов.
Так, у випадку порушення Договору винна Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. 
Продавець несе відповідальність за прострочення поставки обладнання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості Обладнання за кожен день прострочення.
У разі порушення Продавцем строків поставки обладнання понад 20 календарних днів, Покупець має право відмовитися від Обладнання та вимагати повернення коштів, сплачених Покупцем в якості попередньої оплати.
У разі поставки обладнання неналежної якості або у пошкодженому та/або некомплектному стані, Продавець зобов`язується протягом 10 календарних днів з дати отримання відповідного повідомлення Покупця, усунути дефекти невідповідності/некомплектність обладнання за власний рахунок (пункти 6.1, 6.2, 6.5., 6.6. Договору).
Отже, укладаючи Договір, сторони даного спору, керуючись принципом свободи договору, врегулювали їхні взаємовідносини на майбутнє, встановивши певний вид відповідальності у вигляді неустойки - пені та односторонньої відмови від Договору (за прострочення поставки Обладнання більше ніж на 20 днів).
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини цієї справи свідчать про наявність правових підстав для нарахування відповідачу пені, а також для застосування права позивача на відмову від Договору, адже прострочення відповідача відбулося більше ніж на 20 календарних днів.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за заявлений позивачем період прострочення з 09.05.2025 по 06.06.2025 (момент прийняття рішення про звернення позивача до суду) пеня складає 11 083,56 грн та стягнення з ФОП Патока Я. В. на користь ТОВ «ВАНТАЖЕР» 360 000, 00 передплати за Договором та 11 083,56 грн пені.
Крім того, колегія суддів зазначає, що апелянт в межах доводів апеляційної скарги не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, у тому числі стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме на суму 33 405,85 грн.
Таким чином, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції, і не містять обставин, які б свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при прийнятті судом першої інстанції оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження, а тому суд залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2026 у справі №917/1129/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 15.06.2026.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук 

Суддя В.С. Хачатрян