Справа № 544/2872/25
пров. № 2/544/282/2026
Номер рядка звіту 67

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
15 червня 2026 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області
у складі головуючої – судді Сайко О.О.,
за участі секретаря – Костенко Т.В., 
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Ковтуна М.В.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду на вул. Соборна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі у вихованні дітей,
у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2025 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку участі у вихованні дітей.
В обґрунтування позовних вимог указує про те, що з 15 вересня 2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2025 року шлюб розірваний. Від цього шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу син ОСОБА_7 залишився проживати разом з позивачем, а сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - з матір`ю. У судовому порядку місце проживання дітей не визначалось. Проте відповідач залишила місце свого проживання, забравши з собою спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та вибула у невідомому напрямку (не виключається вибуття за межі України). За таких обставин місце, умови проживання неповнолітніх дітей, їхній духовний, матеріальний та моральний стан позивачу не відомі. В результаті таких дій відповідача він позбавлений можливості виконувати свої обов`язки по вихованню дітей, забезпеченню їхнього рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Просив визначити його участь у вихованні неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом проведення особистих побачень з ними: чотири рази на місяць щосуботи з 9 год до 20 год. - за місцем його проживання; щорічно його день народження ІНФОРМАЦІЯ_4 з 9 год до 20 год. - за місцем його проживання; святкові дні (день народження дитини, Різдво, Новий Рік, Великдень) - почергово за місцем проживання кожного з батьків або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця). 
05.05.2026 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що обгрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідач ОСОБА_2 повідомила суд, що жодним чином не перешкоджає ОСОБА_1 у спілкуванні з синами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . На цих доводах відповідача і ґрунтується висновок Служби у справах дітей виконкому Пирятинської міської ради Полтавської області щодо вирішення спору. У період, коли дана справа вже перебувала на розгляді у Пирятинському районному суді Полтавської області, враховуючи, що місце проживання дітей сторін у судовому порядку не визначалось та дане питання не вирішувалось у позасудовому поряду органом опіки і піклування, ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 згоду на побачення з дітьми ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем їхнього перебування. Проте, коли настав час виїзду ОСОБА_1 до місця перебування дітей, ОСОБА_2 вкотре припинила спілкування з останнім та унеможливила спілкування ОСОБА_1 з дітьми, яке не відновила дотепер. 
У зв`язку з викладеним уточнив позовні вимоги та просив визначити участь ОСОБА_1 у вихованні неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом проведення особистих побачень з ними за місцем їхнього перебування та особистого спілкування з ними за допомогою кросплатформних месенджерів для смартфонів (iOS, Android) та ПК - Viber та Telegram. 
Позовні вимоги, викладені у позовній заяві залишаються без змін.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні з огляду на те, що відповідачка в добровільному порядку відмовляється вирішити питання його участі у вихованні дітей. Зазначив, що відповідачка без його відома змінила місце проживання дітей та на даний час проживає з дітьми за кордоном у Швейцарії. Він мав намір поїхати до дітей, але відповідач свою адресу йому не повідомила та перестала виходити на зв`язок. Останнім часом він інколи спілкується з дітьми по відеозв?язку, але має таку можливість не завжди через відсутність постійного Інтернетзв?язку з дітьми. Тому просив визначити його участь у вихованні неповнолітніх дітей шляхом проведення особистих побачень з ними за місцем їхнього перебування (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця) та особистого спілкування з ними за допомогою кросплатформних месенджерів для смартфонів (iOS, Android) та ПК - Viber та Telegram щоденно в період часу з 15 до 23 год за київським часом.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнених вимог щодо спілкування позивача з дітьми у період їх перебування за кордоном.
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що дійсно змушена була вивезти дітей з України з міркувань безпеки на період війни. З 2025 року вони проживають у м. Берн, Швейцарія, де перебувають під тимчасовим захистом іноземної держави як біженці. Діти мають житло, забезпечені продуктами харчування, відвідують навчальні заклади. Позивач знає адресу місця проживання дітей і має можливість надсилати їм посилки, але нічого не надсилає. Також він як багатодітний батько може виїхати за кордон і проживати за місцем знаходженням дітей. Вона не має заперечень щодо спілкування дітей з батьком. Якщо діти матимуть таке бажання, перешкоджати не буде. Водночас, звернула увагу, що спілкування з батьком негативно вплинули на емоційний стан старшого сина ОСОБА_8 , якого батько в розмовах «накручує» проти неї. Не заперечує, щоб позивач спілкувався з дітьми шляхом особистих побачень за місцем їх перебування при умові, що він буде винаймати собі окреме житло. Щодо викладених у позовній заяві вимог не заперечує проти участі батька у вихованні дітей у запропонованому форматі за умови закінчення воєнного стану в Україні.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, відділу (служби) у справах дітей виконавчого комітету Пирятинської міської ради, у судовому засіданні пояснила, що оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо участі у вихованні дітей, сторони мають домовитися щодо організації спілкування дітей з батьком з урахуванням обставин, що склалися. Відповідач зобов`язувалася не чинити перешкод у спілкуванні дітей з батьком, тому на даний час питання щодо предмету спору врегульоване в інтересах неповнолітніх дітей.
Заслухавши сторін, представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом установлено, що з 15 вересня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2025 року розірвано (а.с. 11).
Від цього шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-10). Після розірвання шлюбу син ОСОБА_7 залишився проживати разом з позивачем, а сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - з матір`ю. У судовому порядку місце проживання дітей не визначалось.
Позивач зареєстрований у АДРЕСА_1 та фактично проживає у АДРЕСА_2 а.с.6). 
Відповідачка зареєстрована у АДРЕСА_1 (а.с.15). 
У зв`язку із повномасштабним вторгненням росії в Україну та запровадженням воєнного стану, ОСОБА_2 разом із синами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виїхали до Швейцарії, де вони отримали тимчасовий захист та проживають на час вирішення справи. Діти відвідують навчальні виховні заклади на постійній щоденній основі.
Відповідно до інформації відділу (служби) у справах дітей виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 05 січня 2026 року № 01-12/04 підстав, які б перешкоджали батьку ОСОБА_1 виконувати батьківські обов`язки, не встановлено (а.с.33-34).
Згідно статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.
У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), в якому Суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема що ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини. 
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Судом встановлено, що між сторонами по справі, батьками малолітніх дітей ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , існує спір щодо участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, який батькам не вдалося вирішити у позасудовому порядку.
Діти зареєстровані та проживали до 2025 року у м. Пирятині, проте у зв`язку з повномасштабним вторгнення росії в Україну та запровадження воєнного стану, разом із матір`ю виїхала до Швейцарії, де отримали тимчасовий захист і проживають на час розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , який проживає окремо від дітей, посилався на необхідність забезпечення йому права на спілкування з ними та участь у їх вихованні.
Обставини справи свідчать про наявність перешкод у батька в спілкуванні з дітьми, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення цих перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ними.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, у тому числі відомостей компетентних державних органів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток дітей, що діти не бажають спілкуватися з батьком, а їх психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися.
Існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дітьми, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батькові дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними. Дитина повинна спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком. Спірні питання колишнього подружжя щодо належного утримання дітей та поділу спільного майна не мають бути перешкодою для участі батька у вихованні дітей. Тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком. Однак, в силу об`єктивних причин реальні можливості між батьком і дитиною у таких умовах очевидно звужуються. Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23.
З огляду на викладене, оскільки участь батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними відповідає інтересам дітей, забезпечує справедливу рівновагу між забезпеченням прав дитини та батьків, враховуючи постійне проживання дітей станом на теперішній час на території Швейцарії, графік навчання дітей, приймаючи до уваги введення з 24.02.2022 на території України воєнного стану, з метою забезпечення безпеки дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
А саме необхідно визначити участь позивача ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступним чином:шляхом проведення особистих побачень з ними: чотири рази на місяць щосуботи з 9 год до 20 год. - за місцем його проживання; щорічно його день народження ІНФОРМАЦІЯ_4 з 9 год до 20 год. - за місцем його проживання; святкові дні (день народження дитини, Різдво, Новий Рік, Великдень) - почергово за місцем проживання кожного з батьків або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця). 
При цьому, обґрунтованим і доцільним є відстрочення виконання рішення суду в цій частині щодо визначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей на період дії в Україні воєнного стану та перебування дітей в цей час за кордоном.
Таке процесуальне рішення відповідає положенням ст. 267 ЦПК України і ухвалюється судом задля убезпечення дітей від загрози їх життю та здоров`ю, що є найголовнішою прерогативою.
Військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження, об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування не лише позивача із дітьми, а й багатьох інших батьків з їх дітьми, які також вимушено, внаслідок війни, опинилися за межами України. В цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї, пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини.
Верховний Суд у своїх рішеннях також звертає увагу, що розвиток сімейної ситуації може бути динамічним, а отже і визначені у розглядуваній справі способи участі батька у вихованні дитини можуть бути змінені в подальшому, як за домовленістю батьків, з урахуванням інтересів дитини, так і, у разі зміни істотних обставин, за рішенням суду за позовом одного із батьків.
Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (див. рішення у справі Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення у справі Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18 червня 2019 року).
З огляду на обмеження способів спілкування позивача з дітьми за місцем його проживання на території України на період дії воєнного стану, що не може бути перешкодою для батька у спілкуванні та зустрічі з дітьми не за його місцем проживання на території України, суд вважає за доцільне зобов`язати матір дітей ОСОБА_2 організувати спілкування батька з ними за допомогою кросплатформних месенджерів для смартфонів (iOS, Android) та ПК - Viber та Telegram щоденно, в період часу з 15 до 23 год за київським часом та шляхом проведення особистих побачень з ними за місцем їхнього перебування (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця).
Зазначене буде відповідати справедливій рівновазі між інтересами батьків та найкращими інтересами дітей з урахуванням їх безпеки.
Керуючись ст.ст. 13, 78-81, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі у вихованні дітей - задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_1 наступний спосіб у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 :
шляхом проведення особистих побачень з ними: чотири рази на місяць щосуботи з 9 год до 20 год. - за місцем його проживання; щорічно його день народження ІНФОРМАЦІЯ_4 з 9 год до 20 год. - за місцем його проживання; святкові дні (день народження дитини, Різдво, Новий Рік, Великдень) - почергово за місцем проживання кожного з батьків або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця). 
Відстрочити виконання рішення в частині зустрічей батька ОСОБА_1 з дітьми:ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України до закінчення дії воєнного стану на території України.
На час дії воєнного стану в Україні та перебування дітей ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3  у цей період за кордоном, зобов`язати матір дітей ОСОБА_2 організувати спілкування батька з ними за допомогою кросплатформних месенджерів для смартфонів (iOS, Android) та ПК - Viber та Telegram щоденно, в період часу з 15 до 23 год за київським часом, та шляхом проведення особистих побачень з ними за місцем їхнього перебування (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця).
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 15.06.2026.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О.Сайко