Головуючий у суді першої інстанції: Коваль В.О.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
права № 752/15674/25
провадження № 33/824/435/2026

23 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Шкоріної О.І.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Тимцясь Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою адвокатом Грущенко Сергієм Григоровичем, на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2025 року, -
В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 605,60 грн.
У постанові суду першої інстанції зазначено, що 15.06.2025 року серії ЕПР1 № 362108, 15.06.2025 о 00 год. 54 хв. у м. Київ, на вул. Велика Васильківська, 145/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку - відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаною постановою, 20.10.2025 захисник  ОСОБА_1 - адвокат Грущенко С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2025 року, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
В апеляційній скарзі посилається на те, що віндійсно був зупинений працівниками поліції 15.06.2025 року, але алкогольні напої не вживав, на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказує, що працівниками поліції було відмовлено супроводжувати ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначив, що ОСОБА_1 15.06.2025 року о 03:28 год. самостійно звернувся до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» для проходження медичного огляду. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002795 від 19.06.2025 року у нього ознак сп`яніння не виявлено.
Вказує, що з відеозапису з нагрудних бодікамер екіпажу патрульної поліції «0652» вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише вказав, що його дружина поїде разом з ним, так як ОСОБА_1 не залишить саму дружину в чужому місті в комендантську годину, на що отримав відмову від працівників поліції. Також на відеозаписі зазначено, що екіпаж патрульної поліції «0652» відмовляється від супроводження ОСОБА_1 до медичного закладу.
Наголошує на тому, що поліцейський весь час провокував водія ОСОБА_1 щоб він відмовився від освідування, тоді поліцейський на камеру зафіксує факт відмови від проходження огляду і до водія буде застосовано штраф. Водій ОСОБА_1 категорично заперечив факт вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції демонстрували упереджене ставлення, від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Тимцясь Р.А., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Даних вимог закону судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.
Так, притягуючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, у зв`язку з чим, дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, диском із відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано відмову від проходження огляду, іншими матеріалами справи в їх сукупності. 
Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на встановлених обставинах.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із п. 2.5 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яння, від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився. 
Відповідно, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП виникає необхідність доведення одночасно двох обставин: 1) керування транспортним засобом і 2) наявність у водія ознак наркотичного сп'яніння; 3) відмова водія від огляду на стан сп'яніння. 
У справі, яка переглядається апеляційним судом, необхідно встановити достовірність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.06.2025 року серії ЕПР1 № 362108, 15.06.2025 о 00 год. 54 хв. у м. Київ, на вул. Велика Васильківська, 145/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку - відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого передбачено наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 розділу I Інструкції).
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку (п. 6 розділу I Інструкції).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу I Інструкції).
Доказом у справі про адміністративне правопорушення - є відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Апеляційний суд дослідивши диск, що міститься у матеріалах справи з відеозаписом не вбачає, що висновки суду першої інстанції про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння ґрунтуються на зафіксованих на відеозаписі обставинах. 
З відеозапису вбачається, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки він повідомив працівникам поліції, що хоче їхати до лікарні. Вирішуючи питання на якій машині їхати, він вказав, що не зможе залишити дружину одну в цьому місті в комендантську годину, працівники поліції сприйняли це як відмову від проходження. 
Зокрема, з 56:49 хв. по 57:51 хв. відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко зафіксовано діалог, а саме працівник поліції «Алко. Не пили?» на що ОСОБА_1 відповідає «Це як взагалі розуміти? По закону дихнути?», поліцейський відповідає «Да. Поїхали до лікаря нарколога. », ОСОБА_1 відповів «Поїхали. На Вашій чи на моїй», поліцейський відповів «На нашій. Ця тут остається.», ОСОБА_1 запитав «Ця тут залишається?» та знову сказав «Поїхали», зачиняючи вікно в машині. Працівник поліції наголосив «Нє, Ви самі, дєвушка не їде», на що ОСОБА_1 запитав «А куди я її повинен…», працівник поліції «Не знаю… По процедурі їдете тільки Ви». Далі працівник поліції « Законодавство регламентує, що огляд проходе тільки водій на вимогу поліцейського, пасажир ніяким чином…». 
Таким чином, з відеозапису, наданого поліцейськими вбачається, що  ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, неодноразово це повторював, поведінка останнього відповідала ситуації. Всі дії на вимогу поліцейських ним було виконано, зовнішній огляд також проведено з його добровільної згоди. 
Попри те, що  ОСОБА_1 погодився їхати в медзаклад, поліцейськими не було забезпечено виконання вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Сама по собі позиція ОСОБА_1 , що до медичного закладу для проходження огляду він проїде з працівниками поліції на їх автомобіля, але разом з жінкою, не може бути розцінена як відмова від проходження огляду.
Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Докази відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у матеріалах справи відсутні. Натомість наявні докази у матеріалах справи такі твердження спростовують.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність у діях водія ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Зважаючи на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, висновок суду першої інстанції про визнання  ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП є таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження -закриттю за відсутності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Грущенком Сергієм Григоровичем, задовольнити.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2025 року скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна