Справа № 463/1721/26
Провадження № 2/463/1239/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі головуючого судді - Мармаша В.Я.,
з участю секретаря судового засідання - Цебрик Х.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у справі цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :
представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення в розмірі 12 750,46 грн, пені, 3% річних та інфляційних втрат.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією – суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, а відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , а отже користується послугами централізованого опалення. Для здійснення оплати наданих послуг відповідачам відкрито особовий рахунок. Відповідачі за період від 01.04.2023 по 30.11.2025 року не сплачували вартість надання послуг з постачання теплової енергії внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 12 750,46 грн.
Ухвалою судді від 27 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Зазначена ухвала скерована сторонам для відома.
Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що з позовними вимогами не погоджується, проти позову заперечує.
Так, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту надання відповідачам певного обсягу житлово-комунальних послуг.
Єдине обґрунтоване твердження з тих, які наводить позивач, зводиться до того, що відповідачі проживають за певною адресою.
При цьому жоден нормативно-правовий акт, який регулює діяльність теплопостачальних, теплотранспортних чи теплогенеруючих організацій, не надає вказаним організаціям повноважень вимагати від громадян сплати коштів у заявленому організацією розмірі на підставі виключно інформації про місце проживання громадян.
Незважаючи на те, що прямим обов`язком позивача є надання інформації, без якої відповідачі позбавлені можливості зробити обґрунтований висновок щодо аргументованості його вимог, можливості їх задоволення, позивач і у заяві про видачу судового наказу, і у позовній заяві продовжує наполягати на своїй позиції щодо виникнення у відповідачів обов`язку оплатити визначені ним суми коштів лише з тієї підстави, що відповідачі проживають за певною адресою.
Наданий позивачем документ «Відомість про нарахування та оплату послуги постачання теплової енергії за період з 01.04.2023 по 30.11.2025» не містить жодних відомостей щодо кількості та якості наче б то наданих позивачем послуг, як і не містить жодного підпису особи чи осіб, відповідальних за його складання.
Наданий позивачем документ «Розрахунок для суду за надану послугу опалення основного боргу за період з 01.01.2024 по 30.09.2025» аналогічно не містить жодного підпису відповідальної особи, при цьому зміст та призначення даного документа взагалі не є зрозумілими.
Таким чином, із доданих до позовної заяви матеріалів не вбачається жодних конкретних відомостей щодо кількісних та якісних показників наче б то наданих позивачем послуг.
Позивач також стверджує, що відповідачам, наче б то, щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості наданих послуг з метою їх оплати, однак, до матеріалів справи не долучено ані копій вказаних повідомлень, ані жодних доказів їх щомісячного направлення відповідачам.
Твердження позивача щодо того, що з 01 грудня 2021 року з відповідачами є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, не відповідає дійсності.
Жодних зобов`язань щодо строків оплати, а тим більше, щодо відповідальності за їх порушення, відповідачі на себе не приймали, тому відповідні вимоги є повністю безпідставними.
Ухвалою суду від 18 березня 2026 року розглянуто клопотання відповідача, витребувано розрахунок заборгованості та документальне підтвердження розгляду звернення ОСОБА_2 та інших письмових повідомлень.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що рішеннями судів вже неодноразово встановлено, що відповідачі отримують та користуються послугами з централізованого опалення (постачання теплової енергії). Також, факт надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) будинку по АДРЕСА_2 підтверджується Інформацією про ВОТЕ №1582. Подача послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) на будинок підтверджується такими документами: Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_2 за опалювальний сезон 2022/2023 рр., Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_2 за опалювальний сезон 2023/2024 рр., Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_2 за опалювальний сезон 2024/2025 рр., Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_2 за опалювальний сезон 2025/2026 рр.
Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на спростування даного факту чи наявної у них заборгованості.
Також, Пунктом 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. А відповідно до підпункту 3 пункту 41 споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.
Відповідно квитанції про нарахування вартості та кількості наданих послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) формували та надсилали щомісяця за адресою реєстрації споживачів. У період 18 лютого 2025 року до 16 березня 2026 року споживачам надходили квитанції про нарахування вартості та кількості наданих послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії), для підтвердження чого надає (вибірково) копії квитанцій про нарахування вартості та кількості наданих послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії), які щомісячно надсилались (за адресою реєстрації: АДРЕСА_3 ) споживачам.
Окрім цього, на виконання ухвали суду про витребування доказів також зазначає, що на звернення №ЗФ-5795 від 20.02.2025 щодо надання розрахунку суми заборгованості, ОСОБА_2 було надано відповідь від 19.03.2025 № 09-3076-03/25 із долученням розрахунку для суду за надану послугу центральне опалення за період з 01.04.2023 по 31.01.2025 та документів, що підтверджують повноваження щодо засвідчення документів та право підпису таких (витяг з наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» № 410-к від 08.10.2007 року та посадову інструкцію для підтвердження повноважень начальника юридично-претензійного відділу (Іващука О.В.) підприємства згідно функціональних обов`язків).
Таким чином, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що посилання позивача на наявність підстав для звільнення від доказування не заслуговують на увагу, оскільки жодних обставин, які б стосувалися предмета доказування у даній конкретній справі та були б такими, щодо яких наявні заперечення відповідачів, у рішеннях суду, тексти яких повторно додані позивачем до відповіді на відзив, не було і не могло бути встановлено.
Відповідачі не заперечують щодо того, що квартира АДРЕСА_4 належить їм на праві власності. Однак, встановлення судом у рішенні, що набрало законної сили, тієї обставини, що комунальним підприємством протягом певного конкретного періоду часу було фактично здійснено постачання теплової енергії до вказаної квартири, жодним чином не може свідчити про здійснення чи нездійснення постачання теплової енергії протягом наступних періодів, навіть, якщо йдеться про те ж саме підприємство і ту ж саму квартиру.
Окрім цього, позивачем не було надано суду витребувані докази, що є підтвердженням аргументів відповідачів щодо неотримання від позивача як відповіді на письмове звернення, так і будь-яких інших письмових повідомлень. Як вбачається із доданих копій документів, у них наявні суттєві розбіжності, зокрема, у так званих «квитанціях» вказані значні суми коштів, які відсутні у наданому позивачем розрахунку заборгованості.
У відповіді на відзив позивачем не наведено жодних додаткових аргументів щодо того, що між позивачем та відповідачами наче б то було укладено певний договір. Навпаки, із долучених копій документів вбачається, що всі оплати, здійснені відповідачами на користь позивача за час, протягом якого відповідне підприємство продовжує нав`язувати свої «послуги», проведені виключно на виконання рішень суду. Відповідачі очевидно не мають наміру встановлювати договірні відносини з позивачем, щонайменше до того часу, доки зловживання з боку останнього не будуть позбавляти такі відносини практичного сенсу.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією – суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є приватизована, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у вказаній квартирі, що підтверджується Довідкою № 1 від 29 грудня 2025 року з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації.
Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що відповідачі користуються послугами, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», оскільки ЛМКП «Львівтеплоенерго» будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг за договором приєднання про надання послуг, надавало послуги з централізованого опалення до квартири: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані відповідачі.
Факт надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) будинку по АДРЕСА_2 підтверджується Інформацією про ВОТЕ №1582.
Подача послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) на будинок підтверджується такими документами: Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_2 за опалювальний сезон 2022/2023 рр., Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_2 за опалювальний сезон 2023/2024 рр., Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_2 за опалювальний сезон 2024/2025 рр., Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_2 за опалювальний сезон 2025/2026 рр.
Щодо доводів відповідача щодо наявності підстав для відмови в долученні поданих позивачем документів слід зазначати, що згідно положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Долучені представником позивача до відповіді на відзив документи стосуються предмету спору, мають важливе значення для доведення позиції позивача, надані суду у відповідь на конкретні заперечення відповідача щодо підставності вимог позивача, а відтак суд вважає, що недолучення таких було б виявом надмірного формалізму та суперечило б завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. 
Згідно зі ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
За положеннями частини першої ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Питання надання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання» та відповідними постановами Кабінету Міністрів України.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч.1 ст.10 Закону «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 
Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у первинній редакції). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року).
Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
Пунктами 1 та 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189 передбачено, що споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами з 1 грудня 2021 року існують договірні зобов`язання згідно договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, 1023 від 08.09.2021 р. За умовами вказаного договору ЛМКІ «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цими договорами.
Зазначений договір є розміщений на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https:///mkp.lte.lviv.ua.
Пунктом 8 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що Виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку).
Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки невизначені договором.
За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.
У правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 30.10.2013 р. по справі № 6-59 цс 13 зазначено, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення від оплати отриманих послуг.
Відповідна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-29514c15: «Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За таких обставин із загальним висновком судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій про те, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги, можна погодитися», а також у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.
Отже, відповідачі є споживачами послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року), оскільки згідно зі статтею 11ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.
Оскільки між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по теплопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Розрахунком позивача підтверджена заборгованість за період з 01.04.2023 по 30.11.2025 року по оплаті послуг, яка становить 12 750,46 грн та підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідачів заборгованості у вказаному розмірі.
При цьому, судом не беруться до уваги посилання відповідачів на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту надання відповідачам певного обсягу житлово-комунальних послуг, оскільки в матеріалах справи присутні документи, згідно яких вбачається, що система теплоспоживання в приміщеннях за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 51 включена на опалення. 
Разом з тим, належних заперечень чи спростувань (у формі відповідних розрахунків), відповідачі не подали, іншого розрахунку суду не представлено.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки відповідачі користуючись послугами з централізованого опалення, зобов`язані оплачувати такі, однак вказаного обов`язку належним чином не виконали, доводи позивача належними доказами не спростували, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачів на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 12 750,46 грн.
Окрім цього, в силу ч. 1. ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому у договорі але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку плати за житлово - комунальні послуги.
Таким чином, оскільки всупереч п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9. Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 5 індивідуального договору боржники не виконали свого обов`язку щодо сплати наданих послуг, а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення – 237,3 грн, три проценти річних від простроченої суми – 43,15 грн, а також пеню 323,48 грн,.
Окрім цього, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 328 грн. 
Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 288, 354, 355, суд -

у х в а л и в :
позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.04.2023 року по 30.11.2025 року в сумі 11 817,05 грн, пеню – 323,48 грн, 3% річних – 43,15 грн, інфляційні втрати – 237,3 грн, що в загальному становить 12 750,46 грн (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень сорок шість копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» по 1 664,00 грн (одна тисяча шістсот шістдесят чотири гривні) судового збору.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга позивачем протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення складено та підписано суддею 11.06.2026.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д.Апостола, 1, код ЄДРПОУ 05506460; 
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: Мармаш В. Я.