ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.06.2026	Справа № 910/2568/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу
За позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта"
вул. Князів Острозьких, 32/2, м. Київ, 01010
ЄДРПОУ 31570412
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісні енергетичні рішення"
Бориспільське шосе, 18 км, м. Київ, 02121
ЄДРПОУ 45271117
про стягнення 91 707,51 грн.,

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Укртранснафта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісні енергетичні рішення" про стягнення пені за порушення строків надання послуг у розмірі 91 707,51 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026 справу №910/2568/26 передано на розгляд судді Лиськову М.О.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.03.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/2568/26 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.
Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштове відправлення №R068072264006 повернуто до суду з посиланням на закінчення встановленого терміну зберігання.
Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/2568/26 однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.
У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.
Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.
При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).
Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Враховуючи зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
12.09.2024 року між Акціонерним товариством «Укртранснафта» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСНІ ЕНЕРГЕТИЧНІ РІШЕННЯ» (далі разом - Сторони) укладено договір № 2024-112 на надання послуг з ремонту та технічного обслуговування техніки (код 50530000-9 за ДК 021:2015) (Послуги з ремонту засобів електрохімічного захисту (4 Лоти: Лот 2. Послуги з ремонту засобів електрохімічного захисту БЛВДС) (далі - Договір).
Згідно з пунктом 1.1 Договору на умовах цього договору та за результатами проведеної процедури закупівлі (відкритих торгів з особливостями (UA-2924-06-14- 003511-а), згідно з протоколом від 25.07.2024 року № 244УОВ/4 щодо прийняття рішення Уповноваженою особою з проведення публічних закупівель АТ «Укртранснафта») Замовник доручає, а Виконавець забезпечує, відповідно до Технічної специфікації. Інформація про технічні, кількісні, якісні характеристики предмету закупівлі послуг з ремонту і технічного обслуговування техніки (код 50530000-9 за ДК 021:2015) (послуги з ремонту засобів електрохімічного захисту БЛВДС) (Додаток № 1 до Договору) і умов цього Договору, надання послуг з ремонту і технічного обслуговування техніки (код 50530000-9 за ДК 021:2015) (Послуги з ремонту засобів електрохімічного захисту (4 Лоти: Лот 2. Послуги з ремонту засобів електрохімічного захисту БЛВДС), надалі - Послуги. Місцезнаходження та назва об`єкта, на якому надаватимуться послуги: село Смільне, Золочівський район, Львівська область, Україна, далі - Об`єкт (пункт 1.3 Договору). 
Пунктом 13.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31 грудня 2025 року включно, а в частині розрахунків - до повного його виконання. 
За взаємною згодою Сторін Договір укладений в електронній формі відповідно до умов Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (пункт 16.6 Договору).
Згідно з пунктом 2.1 Договору встановлено, що договірна ціна є твердою та визначається на основі твердого кошторису, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 2), і становить: без ПДВ - 4 022 259,29 грн., ПДВ - 804 451,86 грн., разом з ПДВ - 4 826 711,15 грн.
Пунктом 2.4 Договору визначено, що платежі за обсяги виконаних робіт здійснюються Замовником шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання Сторонами актів приймання послуг та Довідки про вартість послуг та витрати на підставі отриманого рахунку (ів) (рахунку (ів)-фактури). 
Строк надання послуг, передбачених пунктом 1.1 Договору, становить 195 календарних днів з дати, визначеної згідно з пунктом 3.2 Договору. Строки надання послуг визначаються на підстав Календарного графіка, що є додатком № 5 до цього договору та є його невід`ємною частиною (пункт 3.1 Договору). 
Пунктом 3.2 встановлено, що датою початку надання Виконавцем Послуг вважається дата, зазначена Замовником у письмовій заявці про готовність до виконання Договору (далі - Заявка). Датою закінчення надання Послуг Виконавцем вважається дата їх прийняття Замовником в порядку, передбаченому розділом 4 Договору (пункт 3.4 Договору). 
За умовами пункту 4.1 Договору передача наданих Послуг Виконавцем і прийняття їх Замовником оформлюється актами приймання послуг, підписаних уповноваженими представниками Сторін. 
29.10.2024 року Акціонерне товариство «Укртранснафта» надіслало на офіційну електронну адресу ТОВ «СЕРВІСНІ ЕНЕРГЕТИЧНІ РІШЕННЯ» (serviceenergysolutions@gmail.com) Заявку про готовність АТ «Укртранснафта» до виконання Договору за № 41-02/25/7715-24, відповідно до якої, датою початку надання Послуг Виконавцем вважається 30.10.2024 року. 
Так, крайній строк завершення надання Послуг Виконавцем за Договором - 13.05.2025 року (включно). 
Акт приймання виконаних послуг за Договором підписаний Сторонами 02.06.2025 року, тобто, з порушенням строків надання Послуг на 19 днів. 
27.06.2025 року, в межах строку, встановленого пунктом 2.4 Договору, Замовник повністю оплатив Виконавцеві надані Послуги, що підтверджується платіжною інструкцією № 0000207066 від 27.06.2025 року.
Звертаючись до суду Позивач вказує, що претензії ТОВ «СЕРВІСНІ ЕНЕРГЕТИЧНІ РІШЕННЯ» до АТ «Укртранснафта» щодо розрахунку по Договору відсутні, проте Виконавець порушив договірні зобов`язання в частині строків надання Послуг на 19 днів (з 14 травня по 01 червня 2025 року). 
Як зазначає Позивач у позовній заяві, спір у справі виник внаслідок порушення відповідачем умов договору в частині здійснення своєчасного надання Виконавцем послуг відповідно до Договору, з огляду на що останній повинен сплати на користь АТ «Укртранснафта» пеню у розмірі 91 707,51 грн., нарахованої відповідно до п. 8.1. Договору.
Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Судом встановлено, що відповідачем відповідно умов Договору зобов`язання виконано , з порушенням строків надання Послуг на 19 днів, що підтверджується Актом надання послуг №1 від 02.06.2025 року. На підтвердження зворотного відповідачем доказів суду не надано. 
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Пунктом 8.1 Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором, в тому числі порушення строків надання Послуг, встановлених Календарним графіком (Додаток № 5 до Договору), Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобовязання.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов`язань за договором, беручи до уваги той факт, що дані зобов`язання з приводу надання послуг не є грошовими зобов`язаннями та положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються.
Зазначена позиція кореспондується з висновками Верховного Суду України, викладені у постановах від 27.09.2005 у справі № 35/475-04 та від 08.02.2017 у справі № 3-1217гс/16.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та встановив, що заявлена до стягнення сума пені є арифметично правильною та відповідно обґрунтованою.
Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 ГПК України).
Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.
Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.
Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.
Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю. 
Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісні енергетичні рішення" (Бориспільське шосе, 18 км, м. Київ, 02121; ЄДРПОУ 45271117) на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" (вул. Князів Острозьких, 32/2, м. Київ, 01010; ЄДРПОУ 31570412) 91 707,51 грн - пені та 2662,40 грн. - судового збору. 
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов