СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Харків Справа № 917/1239/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М., 
за участю:
секретаря судового засідання: Пархоменко О.В.;
представниці відповідача (в режимі відеоконференції) – Зємцової А.В.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ОБОД" (вх.№1061 П/1) на рішення ухвалене Господарським судом Полтавської області у складі судді Мацко О.С. 09.04.2026 (повний текст складено та підписано 21.04.2026) 
у справі №917/1239/25 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УЗ ТУР ЕКСПО ГРУП", м.Львів,
до Приватного акціонерного товариства "ОБОД", м.Кременчук, Полтавська область, 
про стягнення коштів 

УСТАНОВИВ:

ТОВ "Кременчуцькі колеса" (після зміни найменування – ТОВ "УЗ ТУР ЕКСПО ГРУП") звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "ОБОД" на користь ТОВ "Кременчуцькі колеса":
- 1484982,42грн попередньої оплати, сплаченої за непоставлений товар за Договором №17/2020;
- пеню у розмірі 3 235 512,33грн;
- компенсацію понесених витрат в рамках виконавчого провадження № 77437868 в сумі 835489,79грн у зв`язку з затримкою поставки. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладених між сторонами договорів:
- про надання дилерських послуг (далі Дилерський договір), за умовами якого Продавець доручає, а Дилер бере на себе зобов`язання розповсюджувати колісну продукцію, виготовлену Продавцем (надалі - Продукт) і забезпечувати після продажу продукту його супровід; 
- поставки продукції №17/2020 (далі – Договір поставки), за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує колісну продукцію.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.04.2026 у справі №917/1239/25 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ОБОД" на користь ТОВ "УЗ ТУР ЕКСПО ГРУП" 1 484 982,42 грн заборгованості (попередня оплата за непоставлений товар), 119 033,31 грн пені, 19 248,19 грн судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.
Дослідивши усі докази, наявні у матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність і обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 1484982,42грн заборгованості – попередньої оплати за непоставлений товар. 
За висновками суду, позивачем поданими до справи доказами доведено факт перерахування грошових коштів в рамках договірних правовідносин, що виникли та існували між сторонами з договору поставки продукції №17/2020, в той час як відповідачем не спростовано факт наявності даної заборгованості та її розмір.
Разом з тим, проаналізувавши положення договору поставки та дилерського договору суд в повному обсязі не погодився з доводами позивача в частині позовних вимог про стягнення пені та зазначив, що вимога про поставку товару (поставити оплачений товар протягом 7 днів, а в разі неможливості поставки товару у вказаний строк – терміново повернути грошові кошти сплачені в рахунок попередньої оплати за вказаним замовленням) від 01.11.2024 вих..№02-11/2024 була отримана відповідачем 15.11.2024, що ним не заперечується. Відтак, з урахуванням наданого 7-денного строку для виконання зобов`язання, наявні підстави для нарахування пені у встановленому дилерським договором розмірі у період з 23.11.2024 по 30.11.2024 (не виходячи за строк нарахування, наведений позивачем у позові). За розрахунками суду, правомірним та обґрунтованим є розмір пені – 119 033,31грн, тому, за висновками суду, в іншій частині позовні вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають.
Щодо заявленої до стягнення суми збитків суд зазначив, що позивачем не доведено наявності всіх необхідних елементів складових цивільного правопорушення, що є необхідним для покладення на відповідача обов`язку відшкодовувати збитки. 
Суд встановив, що, спір між сторонами виник з приводу виготовлення та поставки чітко визначеного товару: коліс 6Jx15H2 207.3101015.03 у кількості 1700 штук, в той час як зі змісту договору №1124 від 27.03.2024 між позивачем і ТОВ "Больверк" вбачається, що його предметом була поставка коліс 6Jx15H2 207.3101015.04 – тобто, вказані товари не є ідентичними, і посилання позивача на те, що одна цифра в номері креслення не є істотною, оскільки визначає тільки колір фарбування, суд оцінив критично. 
Суд врахував, що, укладаючи договір з ТОВ "Больверк" від 27.03.2024 на його умовах, зокрема, щодо підготовки товару до передачі перевізнику у термін 5 календарних днів з моменту зарахування оплати, позивач повинен був усвідомлювати неможливість належного виконання цього договору (з огляду на положення та обставини виконання договору поставки між позивачем та відповідачем) та передбачати можливі негативні наслідки. Крім того, зі змісту рішення господарського суду Полтавської області від 14.01.2025 у справі №917/1927/24 за позовом ТОВ "Больверк" до ТОВ "Кременчуцькі колеса" про стягнення 6798021,75грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 27.03.2024 договору №1124, ТОВ "Обод" не було учасником даної справи.

08.05.2026 ПрАТ "ОБОД" звернулось до Східного апеляційного господарського суду через підсистему Електронний суд з апеляційною скаргою (зареєстрована судом 11.05.2026), в якій просить суд:
1. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду. 
2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2026 року у справі №917/1239/25 в частині задоволення позовних вимог — скасувати. 
3. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "УЗ ТУР ЕКСПО ГРУП" до ПрАТ "ОБОД" відмовити повністю. 
4. Стягнути з позивача на користь ПрАТ "ОБОД" судові витрати у вигляді судового збору.
За доводами апелянта, зобов`язання продавця (відповідача у даній справі), визначені договором, передбачають обов`язковою умовою наявність заявки. Позивач у справі повинен надати продавцю заявку відповідно до договору поставки за № 17/2020 від 03.08.2020 і саме в цій заявці має бути зазначено строк поставки, необхідну кількість та чітко визначену Партію Продукту. Тільки на підставі такої заявки, Продавець зобов`язаний поставити у чітко встановлені строки чітко визначений Продукт.
Проте, позивач у даній справі не направляв відповідачу заявку на постачання саме колес з маркуванням 6Jx15H2207.3101015.03 у кількості 1700 штук з ціною 890,00грн за одну штуку. Протягом дії зазначених вище договорів ПрАТ "ОБОД" виготовив для Позивача різноманітну колісну продукцію, яка продовжувалася відвантажуватися на ТОВ "Кременчуцькі колеса".
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує наступним.
1. Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки визначаючи розмір заборгованості до стягнення із відповідача, врахував взаєморозрахунки сторін за іншими господарськими операціями, за якими позивач не мав претензій до відповідача, чим фактично одноособово змінив структуру спірних правовідносин, змінив предмет та підставу позовних вимог без відповідної поданої заяви позивача на стадії підготовчого засідання. Суд зазначив, що позивачем поданими до справи доказами доведено факт перерахування грошових коштів в рамках договірних відносин, проте суд не навів оцінку кожному доказу, що слугували підставою для такого висновку. 
Позивач зазначає, що ним було замовлено виготовлення коліс 6Jx15H2207.3101015.03 у кількості 1700 штук з ціною 890,00грн. за одну штуку. При цьому, апелянт зазначає, що відповідач не отримав від позивача жодного замовлення на зазначену продукцію. Так само не було отримано від позивача і гарантії на відвантаження замовленого товару; відсутні підтвердження продавця про прийняття замовлення до виконання.
На переконання скаржника, позивачем не доведено факту замовлення визначених у позові коліс та здійснення оплати саме за ці колеса. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
2. Правова невизначеність. 
В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що виставлення рахунку від 01.04.2024 на суму 1815600,00грн не є прийняттям замовлення в розумінні вказаних приписів укладених сторонами договорів. Також, судом встановлено, що вказаний рахунок Позивачем окремо не оплачувався, а не оплачений рахунок, у свою чергу, є порушенням приписів п.3.2. договору поставки продукції №17/2020 від 03.08.2020.
Апелянт вважає, що з одного боку суд сам підтвердив, що розміщення спірного замовлення не відбулося, поряд з цим суд самостійно прийняв рішення стягнути заборгованість за замовлену іншу колісну продукції, яка знаходиться на стадії виробництва та про яку позивач не заявляв в своєму позові.
3. Суд першої інстанції прийняв рішення стягнути з відповідача 1484982,42грн попередньої оплати за непоставлену іншу колісну продукцію та при визначенні остаточної суми боргу врахував використання частини попередньої оплати для придбання товару (колісної продукції) з наявного асортименту, який знаходиться на стадії або на складі або у "стані не завершене виробництво", по яким у позивача відсутні жодні претензії.
4. Матеріали справи містять рахунок на попередню оплату, проте позивачем не долучено платіжну інструкцію про сплату грошових коштів згідно даного рахунку, а саме - за колеса найменуванням 6Jx15H2 207.3101015.03 у кількості 1700 штук з ціною 890,00грн за одну штуку. Долучений до матеріалів справи акт звірки не може слугувати доказом саме невиконання договору в частині поставки замовленого виду коліс.
ПрАТ "ОБОД" надало банківську виписку по рахунку за 27.03.2024– 14.07.2025, яка на переконання скаржника підтверджує, що жодних надходжень у рахунок оплати рахунку № 5 від 01.04.2024 не було. Проте суд не навів жодного мотиву, чому банківська виписка, як допустимий і достовірний доказ, не була прийнята до уваги, а було надано перевагу акту звірки.
5. Дилерський договір припинив свою дію 31.12.2022, тому нарахування пені на його підставі є незаконним.
6. Лист № 04/70 від 05.07.2024 є недопустимим доказом.
Апелянт зазначає, що суд прийняв до уваги лист ПрАТ "ОБОД" № 04/70 від 05.07.2024 як підтвердження прострочення зобов`язань. Разом з тим, цей лист відсутній у журналі реєстрації вихідної кореспонденції ПрАТ "ОБОД"; не містить печатки підприємства; замість власноручного підпису містить факсиміле. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання факсиміле допускається лише у випадках, встановлених законом або за письмовою угодою сторін із наданням зразків підписів, проте жодної такої угоди між сторонами не існує.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 справу №917/1239/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2026 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1239/25. Відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги ПрАТ "ОБОД" на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2026 у справі №917/1239/25 до надходження матеріалів справи.
21.05.2026 справа №917/1239/25 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 апеляційну скаргу ПрАТ "ОБОД" на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2026 у справі №917/1239/25 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у сумі 28872,28грн. 
25.05.2026, тобто в межах строку, встановленого судом, скаржник надіслав до апеляційного суду заяву про усунення недоліків, до якої, на виконання вимог ухвали суду від 21.05.2026, додано платіжну інструкцію в національній валюті АКТ "Індустріалбанк" №3775 від 22.05.2026 на суму 28872,28грн.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "ОБОД" на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2026 у справі №917/1239/25; установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; установлено строк до 16.06.2026 для подання заяв та клопотань; призначено справу до розгляду на 23.06.2026 о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Явку представників сторін до судового засідання визнано не обов`язковою. 
11.06.2026 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "УЗ ТУР ЕКСПО ГРУП" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить суд залишити рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2026 року у справі № 917/1239/25 без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ "ОБОД" без задоволення.
Позивач вказує, що факт здійснення попередньої оплати та розмір заборгованості у сумі 1484982,42грн повністю підтверджуються первинними документами, фільтрованими банківськими виписками та оборотно-сальдовими відомостями, тоді як відповідач не надав жодних доказів відвантаження товару чи правомірності утримання цих коштів. Позивач пояснює, що початкова сума замовлення (1815600,00грн) зменшилася спочатку до 1492806,42грн (на момент повторної претензії), а згодом до 1484982,42грн через вимушене придбання позивачем іншого товару з наявного асортименту відповідача задля мінімізації збитків, що спростовує доводи про правову невизначеність. Позивач погоджується з висновками суду, що після отримання 15.11.2024 року письмової вимоги, у відповідача в силу ст. 530 ЦК України виник обов`язок протягом 7 днів повернути кошти, що робить часткове нарахування пені правомірним.
Також позивач посилається на безпідставність доводів апелянта про припинення дії договору про надання дилерських послуг з 31.12.2022 та наголошує, що за приписами п. 8.1 договору, за відсутності письмових заперечень сторін, він автоматично пролонгувався щороку на один календарний рік з урахуванням усіх положень, тобто разом із самим механізмом пролонгації, і залишався чинним у 2024 році. Крім того, відповідач у своєму листі №04/132 від 12.11.2024 року, наданому у відповідь на першу претензію, не висловив жодних заперечень щодо чинності дилерського договору.
Щодо тверджень апелянта про недопустимість листа ПрАТ "ОБОД" №04/70 від 05.07.2024 року через його нереєстрацію у внутрішньому журналі вихідної кореспонденції, позивач зазначає, що відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження цього факту, а тому такі посилання є суто декларативними та непідтвердженими.
22.06.2026 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "УЗ ТУР ЕКСПО ГРУП" надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в якій зазначено, що сторона позивача вважає рішення суду законним та обґрунтованим, свої доводи щодо незгоди з вимогами апеляційної скарги позивачем викладено у відзиві на апеляційну скаргу, тому заявник просить судовий розгляд цієї справи провести без участі представника позивача.
В судовому засіданні апеляційної інстанції 23.06.2026 приймала участь представниця відповідача (апелянта), яка надала пояснення по суті спору, підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити, оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши присутню у судовому засіданні представницю відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між сторонами укладено:
- договір про надання дилерських послуг (далі Дилерський договір) від 03.08.2020, за умовами якого Продавець доручає, а Дилер бере на себе зобов`язання розповсюджувати колісну продукцію, виготовлену Продавцем (надалі - Продукт) і забезпечувати після продажу продукту його супровід; 
- договір поставки продукції №17/2020 від 03.08.2020 (далі – Договір поставки), за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує колісну продукцію.
Згідно з пунктом 3.1. Дилерського договору, продавець, серед іншого, зобов`язаний надавати Дилерові партію Продукту в необхідній кількості протягом погодженого з Дилером строку, зазначеного в його заявці, відповідно до договору поставки продукції №17/2020 від 03.08.2020р. Згідно пункту 4.1 Дилерського договору Продавець установлює ціну на Продукт згідно договору поставки продукції №17/2020 від 03.08.2020р. Відповідно до пункту 2.4 Договору поставки, поставка Товару здійснюється за цінами, що діють на момент надходження коштів на розрахунковий рахунок Продавця в межах діючого замовлення і дотримання строків оплати згідно п. 3.2.
Згідно п. 1.1. договору поставки, "Продавець" продає, а "Покупець" купує колісну продукцію (далі Товар), згідно специфікацій, які будуть укладатися на протязі дії договору і є невід`ємною частиною Договору. Сума договору складає 10 000 000 гривень України, в тому числі ПДВ 1 666 666,67грн. 
Розділом 3 Договору – "Умови поставки", визначено, що кількість та номенклатура Товару, який належить до постачання на період, зазначаються замовленнями "Покупця". Замовлення надається "Покупцем" на три послідуючі місяці: 1-ий місяць – "Покупець" зобов`язується надати номенклатуру та кількість коліс для постачання, за 45 днів до початку місяця поставки Товару, з гарантією відвантаження даного замовлення. "Покупець" може внести у замовлення додаткові зміни по номенклатурі, кількості та строкам поставки шляхом надання скорегованих замовлень у термін не пізніше чим за 14 календарних днів до початку місяця поставки. Замовлення на 2-й та 3-й місяці є орієнтованим та коригується кожного місяця. 
Замовлення несерійної продукції здійснюється за 60 календарних днів, що передують місяцю поставки. Після надходження передплати за несерійну продукцію "Продавець" надає "Покупцю" підтвердження про прийняття замовлення до виконання. Пунктом 3.3. Договору передбачено, що в разі коли строки надходження замовлення на Товар та перерахування не витримуються відповідно вказаних, "Продавець" припиняє відповідне зобов`язання щодо строків поставки товару. 
Договір поставки набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 року. Якщо жодна зі сторін, за один місяць до закінчення дії даного договору, не заявить у письмовій формі про намір його розірвання, договір продовжує дію на тих самих умовах на кожен наступний календарний рік до моменту розірвання його сторонами, яке оформлюється письмовою угодою.
Позивач зазначає, що ним було замовлено виготовлення коліс 6Jx15H2 207.3101015.03 у кількості 1700 штук з ціною 890,00грн. за одну штуку.
Згідно п.4.1. Договору поставки, розрахунки за товар здійснюються у формі попередньої оплати на підставі рахунку, виданого "Продавцем".
У матеріалах справи міститься виписаний відповідачем рахунок №5 від 01.04.2024 щодо колес 6Jx15H2 номер креслення 207.3101015.03 у кількості 1700 штук за ціною 890,00грн на загальну суму 1815600,00 грн (а.с.15, том 1). 
З пояснень позивача слідує, що станом на час виникнення спірних правовідносин і виставлення рахунку, у відповідача перед позивачем рахувалася внесена позивачем попередня оплата у розмірі 8977333,08грн, що не заперечується відповідачем та відображено в акті звірки розрахунків за період з 27.03.2024 – 13.11.2024 за договором №17/2020 від 03.08.2020 (арк.справи 13-14, том 1). 
Як зазначає позивач, рахунок №5 від 01.04.2024 окремо не оплачувався (оскільки обліковувалась значна попередня оплата), однак його виставлення свідчить про підтвердження прийняття замовлення на виготовлення вказаної партії товару, яка, з огляду на положення п.3.2 договору поставки мала бути виготовлена протягом 60 календарних днів рахуючи з 01.04.2024 – до 31.05.2024. 
Як вказує позивач, дана партія товару виготовлена і передана не була.
Листом №04/70 від 05.07.2024 відповідач повідомив про наявність причин затримки виготовлення коліс та неможливість спрогнозувати строки відвантаження та зазначив, що у зв`язку з дефіцитом електроенергії, який виник в енергосистемі через масовані ворожі ракетні обстріли у червні та у зв`язку з виведенням в ремонт реакторів АЕС було обмежено постачання електроенергії підприємству відповідача. Через це виникла затримка з виготовленням коліс 6JХ15H2 207.3101015.03. Крім того в листі зазначено що наразі немає точних строків відновлення електропостачання підприємству. При умові безперебійного електропостачання підприємство додасть всіх зусиль для виготовлення та відвантаження даних коліс. 
Листом від 30.09.2024 №04/108 ПрАТ ПрАТ "Обод" у відповідь на лист ТОВ "Кременчуцькі колеса" №2409-1 від 24.09.2024 з приводу погашення заборгованості за колісну продукцію в сумі 6 129 769,91, у тому числі і штрафні санкції, яка виникла внаслідок виробничої неможливості здійснити постачання коліс 6Jx15H2 207.3101015.03 в кількості 1700 шт. згідно договору №17/20 від 03.08.2020 повідомило, що на виконання зазначеного замовлення було закуплено та завезено на територію підприємства необхідна кількість матеріалів та сировини, був підготовлений сталевий прокат для виконання даного замовлення та оплачений помісячний ФОТ задіяних працівників; проте, внаслідок триваючих з 15.06.2024 позапланових аварійних відключень енергопостачання та проведення широкомасштабних мобілізаційних заходів, які суттєво торкнулися підприємства з 16.07.2024 ПрАТ "Обод" не може запропонувати графік відвантаження зазначеної вище колісної продукції та пропонує розглянути наступний графік погашення заборгованості грошовими коштами виходячи із можливостей підприємства: жовтень 2024 року - 1000000,00грн; листопад 2024 року - 2 500 000,00 грн; грудень 2024 року - 2 629 769,91 грн.
01.11.202 на адресу ПрАТ "Обод" позивачем було направлено досудову претензію від 01.11.2024№01-11/2024, в якій зазначено обставини невиконання ПрАТ "Обод" обов`язку з поставки замовленої партії товару, та як наслідок - невиконання ТОВ "Кременчуцькі колеса" свого обов`язку з поставки того ж товару перед ТОВ "БОЛЬВЕРК", що призвело до вимоги з боку ТОВ "БОЛЬВЕРК" про повернення попередньої оплати та сплати нарахованих штрафних санкцій. Зауважено, що листом від 30.09.2024 №04/108 ПрАТ "Обод" повідомило про можливість погашення заборгованості згідно графіку, проте станом на 31.10.2024 жодних грошових коштів в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Обод" не сплачено. У вказаній вимозі позивач посилався на укладені між сторонами договір про надання дилерських послуг від 03.08.2020 та договір поставки продукції №17/2020 від 03.08.2020.
Також 01.11.2024 на адресу ПрАТ "Обод" позивачем було направлено вимогу про поставку товару (вих.№02-11/2024 від 01.11.2024) в якій зазначено, що ТОВ "Кременчуцькі колеса" згідно умов договору про надання дилерських послуг від 03.08.2020 та договору поставки продукції №17/2020 від 03.08.2020 замовило у ПрАТ "ОБОД" за попередньою оплатою колеса у кількості 1700шт. У зв`язку з затримкою їх поставки позивач вимагав поставити оплачений товар протягом семи днів, а в разі неможливості поставки, товару у вказаний строк - терміново повернути грошові кошти сплачені в рахунок попередньої оплати за вказане замовлення.
12.11.2024 ПрАТ "Обод" у відповіді (вих.№04/132 від 12.11.2024) на претензію від 01.11.2024 №01-11/2024 зазначило про відсутність можливості розглянути претензію оскільки в претензії ТОВ "Кременчуцькі колеса" зазначено, що останні здійснили попередню оплату на загальну суму 1 815 600,00грн, при цьому ні дати здійснення платежу, ні номеру платіжного доручення не зазначено. Претензія містить вимоги про відшкодування штрафних санкції, що виникли у ТОВ "Кременчуцькі колеса" перед ТОВ "Больверк", при цьому сума штрафних санкцій спочатку зазначена 2 004 756,41 грн, в подальшому вже становить 2 413 132, 72 грн. ТОВ "Кременчуцькі колеса" не долучили до претензії ні договір з ТОВ "Больверк", ні жодних інших документів, що підтверджують або спростовують інформацію, що зазначена в претензії. Крім того, зауважено, що претензія містить вимоги майнового характеру, проте не надано жодних розрахунків, які б ПрАТ "Обод" змогли б перевірити.
26.11.2024 на адресу ПрАТ "Обод" було направлено претензію за вих.№25-11/2024 від 25.11.2026, в якій викладено обставини того, що 03.08.2020 між ТОВ "Кременчуцькі колеса" та ПрАТ "ОБОД" були укладені дилерський договір і договір поставки, відповідно до яких ПрАТ "ОБОД" зобов`язалося виготовити та поставити 1700 коліс 6Jx15H2 за кресленням 207310101503. Замовлення було підтверджене після внесення попередньої оплати, а продукція мала бути виготовлена до 31.05.2024. Однак товар у встановлений строк поставлений не був. Посилання ПрАТ "ОБОД" на перебої з електропостачанням не звільнило його від виконання договірних зобов`язань. Незважаючи на направлені претензії та вимогу про поставку товару або повернення коштів, підприємство не повернуло залишок попередньої оплати та не виконало поставку. Унаслідок порушення строків поставки ТОВ "Кременчуцькі колеса" зазнало збитків, оскільки не виконало своїх зобов`язань перед ТОВ "БОЛЬВЕРК", яке пред`явило вимоги про стягнення штрафних санкцій і судового збору. Станом на дату претензії залишок попередньої оплати становить 1492806,42грн, нарахована пеня за прострочення — 2 612 411,24 грн, а сума збитків, пов`язаних із вимогами ТОВ "БОЛЬВЕРК", — 2774978,88 грн. У зв`язку з цим ТОВ "Кременчуцькі колеса" вимагало добровільно повернути залишок попередньої оплати, сплатити пеню та компенсувати понесені збитки.
Перемовини сторін не призвели до врегулювання спору, відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача 1484982,42грн попередньої оплати за непоставлений товар (при визначенні остаточної суми боргу враховано використання частини попередньої оплати для придбання товару з наявного асортименту, що не заперечено відповідачем); збитки в сумі 835489,79грн (759308,90грн штрафу та 76180,89грн витрат виконавчого провадження та виконавчого збору) – витрати, понесені у виконавчому провадженні при виконанні рішення Господарського суду Полтавської області від 14.01.2025р. у справі №917/1927/24, яким було частково задоволено позовні вимоги ТОВ "Больверк" до ТОВ "Кременчуцькі колеса" про стягнення попередньої оплати за товар та штрафних санкцій. Вказана сума збитків заявлена до стягнення з відповідача в даній справі з посиланням, серед іншого, на п.6.3 дилерського договору.
Крім того, з посиланням на п.6.3 дилерського договору, яким передбачено сплата дилерові пені за несвоєчасну поставку продукту в розмірі 1% за кожен день прострочення, починаючи з моменту закінчення строку замовлення, позивач нарахував та заявив до стягнення 3235512,33грн пені за період з 01.06.2024 по 30.11.2024.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам Східний апеляційний господарський суд враховує наступне.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
За приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 530 ЦК України унормовано, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.
В силу положень частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, які фактично дублюють заперечення, надані відповідачем в суді першої інстанції, Східний апеляційний господарський суд зазначає, що судом першої інстанції було повно та всебічно досліджено матеріали справи, а кожному аргументу скаржника надано належну правову оцінку.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2026 оскаржується відповідачем (ПрАТ "ОБОД") в частині задоволених позовних вимог, а саме: щодо стягнення 1484982,42грн заборгованості (попередньої оплати) та 119033,31грн пені. В іншій частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків у сумі 835489,79грн та відмови у задоволенні решти суми пені рішення суду першої інстанції учасниками справи в апеляційному порядку не оскаржується, відтак, в силу вимог ст. 269 ГПК України, в цій частині законність та обґрунтованість рішення судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Щодо доводів апелянта про вихід суду за межі позовних вимог та відсутність оцінки доказів.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції вийшов за межі позову, оскільки врахував взаєморозрахунки сторін за іншими операціями, самостійно змінивши предмет і підставу позову, та не навів оцінки кожній платіжній інструкції. Колегія суддів відхиляє ці доводи як безпідставні з огляду на таке.
Суд першої інстанції діяв у відповідності до принципу диспозитивності та розглянув саме ту вимогу, яку заявив позивач — стягнення залишку попередньої оплати за Договором поставки №17/2020 від 03.08.2020. Дослідження судом взаєморозрахунків (зокрема, факту наявності у відповідача попереднього авансу позивача у розмірі 8977333,08грн) є обов`язковим елементом встановлення дійсних обставин справи та перевірки арифметичної правильності заявленої до стягнення суми.
Щодо аргумента про відсутність індивідуального опису кожної платіжної інструкції (кожної платіжної операції), колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції надав оцінку сукупності доказів (банківським випискам та оборотно - сальдовим відомостям), що відповідає ст. 86 ГПК України. Суд не зобов`язаний цитувати кожен первинний документ, якщо їхній підсумковий результат відображено у двосторонньому акті звірки розрахунків, який скаржником не спростовано.
Щодо доводів про "правову невизначеність" через неукладення спірного замовлення.
Скаржник вказує на суперечливість рішення, оскільки суд визнав, що рахунок від 01.04.2024 не є "прийняттям замовлення" у розумінні специфічних умов договорів для нарахування пені з травня 2024 року, але водночас стягнув суму заборгованості за цим рахунком.
Колегія суддів зазначає про відсутність суперечливості чи правової невизначеності у висновках суду першої інстанції, оскільки суд розмежував дві різні правові категорії: наявність грошового залишку (попередньої оплати) позивача на рахунку відповідача в межах договору поставки та дотримання формальної процедури письмового замовлення для виникнення права на нарахування договірної пені з конкретної дати.
Відмова суду у нарахуванні пені з 01.06.2024 через недотримання сторонами письмового порядку замовлення (із застосуванням підвищеного стандарту обачливості за постановою ВС у справі № 910/17876/19) жодним чином не позбавляє позивача права на повернення його власних грошових коштів. Утримання відповідачем суми передплати за відсутності факту поставки товару є очевидним порушення зобов`язання з боку боржника.
Крім того, у даному випадку, твердження відповідача про обов`язковість письмового замовлення є декларативними та не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами тривалої співпраці сторін, оскільки в матеріалах справи відсутнє жодне письмове замовлення (заявка) за весь тривалий період господарської співпраці сторін (з 2020 по 2024 роки). Позиція скаржника спростовується оборотно-сальдовими відомостями за весь період співпраці, які підтверджують безперебійне відвантаження продукції в минулому без складання таких документів.
Щодо доводів про стягнення суми за іншу продукцію, яка знаходиться на стадії виробництва.
Апелянт стверджує, що суд самостійно прийняв рішення стягнути 1484982,42грн за іншу колісну продукцію, яка нібито виготовляється або лежить на складі і щодо якої у позивача немає претензій.
Ці твердження скаржника спростовуються матеріалами справи та хронологією досудового врегулювання спору. Як вбачається з матеріалів справи, початкова вартість замовлення за рахунком №5 від 01.04.2024 становила 1815600,00грн. Проте, через тривале прострочення відповідача, позивач з метою мінімізації своїх втрат, частково забирав у відповідача накладними вже готову продукцію з іншого наявного асортименту.
Саме внаслідок таких дій сума безпідставно утримуваного авансу послідовно зменшувалася: спочатку до 1492806,42 грн (на момент повторної претензії від 25.11.2024), а згодом — до 1484982,42грн на момент подачі позову. Таким чином, суд першої інстанції стягнув не кошти за іншу продукцію у виробництві, а залишок попередньої оплати, який відповідач зобов`язаний повернути через непоставку погодженого товару.
Щодо відсутності платіжної інструкції та переваги акта звірки над банківською випискою.
Апелянт наголошує, що позивач не надав платіжної інструкції про оплату саме рахунку №5 від 01.04.2024, а його банківська виписка за період 27.03.2024 – 14.07.2025 підтверджує відсутність нових надходжень коштів від позивача.
Колегія суддів зазначає, станом на 01.04.2024 відповідач уже утримував грошові кошти позивача в розмірі 8 977 333,08 грн (кредиторська заборгованість відповідача). За наявності такого значного авансу, перерахування додаткових коштів під виставлений рахунок № 5 на 1,8млн грн було очевидно недоцільним, оскільки наявний розмір кредиторської заборгованості відповідача повністю покривав вартість нового замовлення. Обов`язок передоплати був виконаний позивачем шляхом зарахування наявних коштів у межах одного Договору поставки № 17/2020.
Більш того, подальше направлення відповідачем листа № 04/70 від 05.07.2024, у якому він повідомляє про наявність причин затримки виготовлення коліс та неможливість спрогнозувати строки їх відвантаження, є позасудовим підтвердженням не лише факту прийняття даного замовлення до виконання, а й наявності належної попередньої оплати за нього, адже за умовами пункту 3.3 Договору поставки № 17/2020 від 03.08.2020, у випадку порушення покупцем строків перерахування коштів, продавець (постачальник) наділений безумовним правом припинити відповідне зобов`язання щодо строків поставки товару або відмовитися від його виконання. Оскільки відповідач у межах спірних правовідносин не скористався правом на відмову від виконання замовлення через нібито відсутність оплати, а навпаки — письмово констатував неможливість вчасно виготовити товар через внутрішні причини, це повністю спростовує його доводи про нездійснення позивачем попередньої оплати та підтверджує факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань.
Банківська виписка відповідача підтверджує лише той факт, що після 01.04.2024 нових грошових коштів не надходило, що повністю визнається позивачем і не спростовує наявності авансових коштів станом на дату виставлення рахунку. Тому суд першої інстанції правомірно оцінив цей доказ відповідача як такий, що не спростовує існування боргу.
Щодо доводів про припинення дії Дилерського договору з 31.12.2022 року.
Апелянт наполягає, що Дилерський договір від 03.08.2020 припинив свою дію 31.12.2022, оскільки за п. 8.1 він міг бути пролонгований лише на один рік, а тому нарахування пені за п. 6.3 є протиправним. Колегія суддів відхиляє цей довід виходячи з такого.
Відповідно до п. 8.1 Дилерського договору, за відсутності письмових звернень сторін про розірвання, договір автоматично пролонгується на 1 календарний рік "з урахуванням усіх положень, викладених в даному Договорі". Оскільки сам пункт про автоматичну пролонгацію є невід`ємним положенням цього договору, цей механізм автоматично переносився і діяв на кожен наступний рік (на 2022, 2023, 2024 роки). Будь-яких письмових заяв про припинення відносин сторони одна одній не направляли.
Крім того, колегія суддів враховує принцип заборони суперечливої поведінки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, надаючи відповідь на першу претензію листом № 04/132 від 12.11.2024, висловив свої зауваження, але жодним чином не заперечив чинність Дилерського договору. Твердження про те, що договір припинив свою дію ще у 2022 році відповідачем висловлено в суді і така зміна правової позиції сторони на стадії судового розгляду оцінюється колегією суддів як суперечлива процесуальна поведінка. Відтак, Дилерський договір був чинним, а стягнення пені на підставі п. 6.3 є правомірним.
Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду відхиляє аргумент скаржника щодо недопустимості листа № 04/70 від 05.07.2024 року.
Апелянт стверджує, що його власний лист № 04/70 від 05.07.2024, де визнано затримку виготовлення коліс, є недопустимим доказом, оскільки він підписаний факсиміле (без угоди про це), не має печатки та відсутній у внутрішньому журналі вихідної кореспонденції ПрАТ "ОБОД".
Як слушно зазначив позивач у відзиві, відповідач в суді першої інстанції не надав жодних доказів (самого журналу чи його витягу) на підтвердження своїх аргументів. Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається. Саме лише твердження відповідача не може спростувати наявність документа.
Відсутність відбитку печатки чи використання факсиміле на робочому листуванні контрагентів не робить документ недопустимим, якщо подальша поведінка сторін підтверджувала тривання цих відносин (схвалення правочину в порядку ст. 241 ЦК України). Відповідач не заявляв про підробку листа чи про те, що його було надіслано сторонніми особами. Лист був отриманий позивачем у звичайному порядку ділового листування і є належним доказом позасудового визнання прострочення з боку ПрАТ "ОБОД".
З урахуванням наведеного, Східний апеляційний господарський суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановленого розміру основної заборгованості, яка становить залишок попередньої оплати за непоставлений товар. Суд першої інстанції належним чином дослідив фінансові відносини сторін і правильно визначив, що сума в розмірі 1484982,42грн є обґрунтованою та підтвердженою наявними в матеріалах справи доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
Суд першої інстанції, застосувавши приписи частини 2 статті 530 ЦК України, обґрунтовано дійшов висновку, що після отримання відповідачем письмової вимоги 15.11.2024, що не заперечується відповідачем, та відповідь на яку надано відповідачем, та закінчення 7-денного строку для виконання, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 23.11.2024 року. 
Здійснивши перевірку нарахування штрафних санкцій, Східний апеляційний господарський суд зазначає, що арифметичний розрахунок пені за період прострочення з 23.11.2024 по 30.11.2024 (в межах заявленого позивачем загального строку) виконаний з урахуванням дійсного розміру основного боргу, а визначена судом першої інстанції до стягнення сума пені у розмірі 119033,31грн є належним чином обґрунтованою та доведеною матеріалами справи.
При цьому, апелянт не надав суду власного контррозрахунку заявленої до стягнення суми пені, а його заперечення зводилися виключно до заперечення самого факту наявності правових підстав для нарахування будь-яких штрафних санкцій, що повністю спростовується встановленими обставинами справи.
Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, Східний апеляційний господарський суд, керуючись статтею 79 ГПК України, зазначає, що надана позивачем сукупність документів (двосторонній акт звірки розрахунків, письмові претензії та вимоги з доказами їх направлення, оборотно-сальдові відомості та накладні) є більш вірогідною та переконливою, ніж позиція відповідача. Заперечення апелянта не спростовують самого факту тривалого перебування грошових коштів позивача на рахунку відповідача, а надана відповідачем банківська виписка лише підтверджує відсутність нових платежів у цей період. Таким чином, дослідивши взаємний зв`язок та вірогідність доказів, колегія суддів вважає повністю доведеними обставини щодо невиконання відповідачем умов договору та наявності у нього заборгованості й пені у розмірах, визначених судом першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що аргументи Приватного акціонерного товариства "ОБОД" були почуті, проте доводи, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, наведеного вище не спростовують та не впливають на правильність вирішення спору.
Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2026 у справі №917/1239/25 підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ: 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ОБОД" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2026 у справі №917/1239/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 02.07.2026.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя М.М. Слободін