ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4079/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд
у складі головуючої судді Андрусів У. Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Кліпацької Д. П.,
представниці позивача Данилюк О. І.
представниці відповідача Батюк М. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу,
в с т а н о в и в :
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - позивач, ГУ ПФУ у Львівській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), у якому просить суд:
- визнати протиправними дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови від 27.02.2026 ВП №80031275 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн;
- визнати безпідставною та скасувати постанову старшого державного виконавця від 27.02.2026 ВП №80031275 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про безпідставність прийняття державним виконавцем постанови від 27.02.2026 ВП№80031275 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. Стверджує, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №380/5604/25 перерахунок проведено «умовно», оскільки внаслідок його здійснення розмір пенсії позивача зменшився. Зважаючи на недопустимість зменшення розміру раніше нарахованої пенсії, виплата здійснюється у розмірі, визначеному попереднім перерахунком, тобто на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі №380/25180/23. Про ці обставини позивач повідомив ОСОБА_1 листами від 12.11.2025 № 26942-28747/Н-53/8-1300/25, від 23.12.2025 №33083-35606/Н-52/8-1300/25. Крім того констатує, що відповідача також повідомлено про недоцільність перерахунку пенсії. Зважаючи на викладене, просить позов задовольнити.
Ухвалою судді від 16.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 .
02.04.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що 04.02.2026 надійшов лист боржника від 30.01.2026 №14551, яким повідомлено, що з 01.12.2025 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 28464,96 грн. А внаслідок проведеного перерахунку на виконання рішення суду у справі №380/5604/25, розмір пенсійної виплати зменшиться, тому такий є недоцільним. Наголошує, що 09.02.2026 на адресу відділу надійшла заява стягувача про невиконання рішення суду у справі, у якому зазначено, що наданий умовний перерахунок пенсії є незрозумілим. Крім того відповідач констатує, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 01.01.2026, що міститься в додатку до позовної заяви, у матеріалах виконавчого провадження відсутній. Зважаючи на факт невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №380/5604/25 виконавцем, керуючись вимогами ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні позову.
21.04.2026 відповідач долучив до справи матеріали виконавчого провадження №80031275.
05.05.2026 позивач надав заяву, до якої додав скріншот відправлення ОСОБА_1 листів 12.11.2025 №26942-28747/Н-53/8-1300/25, від 23.12.2025 №33083-35606/Н-52/8-1300/25 та копії перерахунків пенсії з 01.03.2025, 01.12.2025.
У судовому засіданні 06.05.2026 представниця позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представниця відповідача заперечила проти задоволення позову з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.
11.05.2026 оголошено скорочене рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №380/5604/25 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №21/2229-13, виданій 23.01.2025 Управлінням Служби безпеки України у Львівській області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із 01.02.2023, виходячи з розміру грошового забезпечення, визначеного у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії No21/2229-13, виданій 23.01.2025 Управлінням Служби безпеки України у Львівській області, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025 у справі №380/5604/25 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №380/5604/25 залишено без змін.
07.01.2026 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №380/5604/25 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із 01.02.2023, виходячи з розміру грошового забезпечення, визначеного у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №21/2229-13, виданій 23.01.2025 Управлінням Служби безпеки України у Львівській області, з урахуванням виплачених сум.
У матеріалах справи наявний «умовний перерахунок» пенсії, який, за твердженням позивача, проведений на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №380/5604/25, за змістом якого підсумок пенсії (з надбавками) становить 43498,07 грн, до виплати підлягала пенсія у розмірі 23610,00 грн. 
Згідно з перерахунками пенсії з 01.03.2024, з 01.12.2025 підсумок пенсії (з надбавками) становить 39645,19 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії та застосуванням пониження суми 36645,19 згідно ПКМУ №1 від 03.01.2025, пенсійна виплата складає 28464,96 грн.
Листами від 23.11.2025 № 26942-28747/Н-53/8-1300/25, від 23.12.2025 №33083-35606/Н-52/8-1300/25 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило стягувачу, що після перерахунку пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі № 380/5604/25 розмір пенсійної виплати зменшується та з 01.12.2025 становитиме 23610,00 грн. Наголосило, що на сьогодні розмір пенсії становить 28464,96 грн. Оскільки виконання судового рішення призводить до зменшення розміру пенсійної виплати, ОСОБА_1 запропоновано висловити свою позицію щодо виконання судового рішення. 
Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2026 стягувач звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 21.01.2026 відкрито виконавче провадження №80031275 з примусового виконання виконавчого листа №380/5604/25, виданого Львівським окружним адміністративним судом 07.01.2026, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів, про що повідомити державного виконавця.
21.01.2026 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 573,13 грн та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн.
Листом від 30.01.2026 №1300-0307-5/14551 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило відповідача, що з 01.12.2025 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 28464,96 грн. Оскільки проведений перерахунок пенсії на виконання рішення суду зменшує розмір пенсії, тому є недоцільним.
27.02.2026 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу у ВП №80031275 у розмірі 5100,00 грн.
Підставою для накладення штрафу слугувало невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі № 380/5604/25.
Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, вважаючи, що така винесена відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», позивач пред`явив цей позов до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами спору, та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За правилами ч. 1, 3 ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до ст. 1 Закон № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1).
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:
- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 3);
- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5);
- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6).
Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені нормативні приписи у контексті цієї справи, необхідно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і покликано забезпечити реалізацію мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає змогу виснувати, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, передбачені приписами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його волевиявлення.
З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Судовим розглядом встановлено, що спір у цій справі стосується виконання рішення суду щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023, виходячи з розміру грошового забезпечення, визначеного у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №21/2229-13, виданої 23.01.2025 Управлінням Служби безпеки України у Львівській області.
У матеріалах справи наявний «умовний перерахунок» пенсії, який, за твердженням позивача, проведений на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №380/5604/25, за змістом якого підсумок пенсії (з надбавками) становить 43498,07 грн, до виплати підлягала пенсія у розмірі 23610,00 грн. 
Суд звертає увагу, що листами від 23.11.2025 № 26942-28747/Н-53/8-1300/25, від 23.12.2025 №33083-35606/Н-52/8-1300/25 позивач повідомив стягувачу, що після перерахунку пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №380/5604/25 розмір пенсійної виплати зменшується та з 01.12.2025 становитиме 23610,00 грн. Однак, доказів проведення такого перерахунку не надав.
ГУ ПФУ у Львівській області листом від 30.01.2026 №1300-0307-5/14551 повідомило відповідача про недоцільність здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення суду у зв`язку із зменшенням її розміру. Водночас, суд акцентує, що до цього листа не додавались будь-які належні докази дійсного виконання рішення суду, зокрема але не виключно: примірник відповіді, наданої стягувачу, протоколи перерахунків, копії інших документів, які б могли підтвердити факт вчинення боржником будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду. Зважаючи на це, зазначений лист пенсійного органу не можна розцінювати як доказ виконання судового рішення. 
Заразом суд зазначає, що на дату прийняття спірної постанови про накладення штрафу боржник не надав виконавцеві належні докази виконання виконавчого документа у спосіб та у порядку, визначеному рішенням суду.
Крім того суд вказує, що як на поважність причин невиконання зазначеного рішення суду позивач покликається на те, що проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №380/5604/25 є недоцільним, оскільки призведе до зменшення розміру пенсійної виплати.
Однак, суд констатує, що таке твердження фактично зводиться до незгоди позивача з рішенням суду, яке набрало законної сили, та підлягає виконанню. Відповідач, у свою чергу, не наділений повноваженнями надавати оцінку доцільності виконання судового рішення, адже таке є обов`язковим до виконання у відповідності до приписів ст. 129-1 Конституції України.
Таким чином, за наведених обставин суд виснує, що стверджуванні позивачем причини невиконання рішення суду не є поважними.
Крім того суд критично оцінює доводи боржника про те, що державний виконавець не може давати правову оцінку виконанню рішенню суду, оскільки такі повноваження прямо випливають із Закону №1404-VIII, без такої оцінки державний виконавець не може перевірити фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом як підставу закриття виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону. Водночас міркування позивача про належне фактичне виконання ним рішення суду у справі №380/5604/25 відповідно до його мотивувальної та резолютивної частини є помилковими, а дії боржника свідчать про його небажання виконувати рішення суду, що набрало законної сили. 
Відтак, оскаржувана постанова про накладення штрафу в сумі 5100 грн винесена державним виконавцем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом №1404-VIII.
Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відтак у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати не розподіляються.
Керуючись ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в:
1. У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу відмовити повністю.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:
Позивач – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ЄДРПОУ 13814885).
Відповідач – Львівське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: пл. Шашкевича, 1, м. Львів, 79000, ЄДРПОУ 45813957).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача –  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено 18.05.2026.

Суддя	Андрусів Уляна Богданівна