Єдиний унікальний номер 599/591/26
Номер провадження 2/599/432/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2026 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Чорної В.Г. за участю секретаря судового засідання Бородайко І. В., розглянувши в м. Зборові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В :
стислий виклад позиції сторін: 24 квітня 2026 року до Зборівського районного суду Тернопільської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 03 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі – ТОВ «Алекскредит») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту №3813328. 
Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Позивач ТОВ «Алекскредит» направив відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору №3813328 від 03 серпня 2020 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. 
У відповідності до умов Кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. 
Відповідно до умов Кредитного договору, у якості підтвердження підписання Договору (вчинення електронного правочину), надання Кредиту Позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про Кредитодавця, Основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на Правила, якими регламентуються порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання вимог ч. 11 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит» розміщені на Сайті Кредитодавця URL: https://alexcredit.ua за посиланням URL: https://alexcredit.ua /umovi
Таким чином, відповідач уклав Кредитний договір № 3813328 від 03 серпня 2020 року із ТОВ «Алекскредит» та отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000,00 грн.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № 29/10-2025 (далі - «Договір факторингу-1»).
31 жовтня 2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-31102025 (далі - «Договір факторингу-2»).
Згідно Договору факторингу-1 від 29 жовтня 2025 року та Договору факторингу-2 від 31 жовтня 2025 року відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 3813328 від 03 серпня 2020 року. Таким чином, сума боргу перед новим кредитором - ТОВ «ФК «Солвентіс» є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 53200,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8000,00 грн, заборгованість за відсотками становить 45200,00 грн, заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн, заборгованість за пенею становить 0 грн.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, тому представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» заборгованість за Кредитним договором №3813328 від 03 серпня 2020 року розмірі 53200,00 грн, а також 2662,40 грн сплаченого судового збору та 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
12 травня 2026 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позов. Представник відповідача та відповідач вважають, що позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 грошової заборгованості за Договором про надання кредиту №3813328 від 03 серпня 2020 року, в розмірі 53200,00 грн, яка висунута ТОВ «Фінансова Компанія «Солвентіс» є незаконною, позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог. Також подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, доводять, що сума витрат на професійну правничу допомогу, висунута ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» є непропорційною та такою, що підлягає зменшенню, враховуючи складність справи та фактичний час, витрачений адвокатом на професійну правничу допомогу. Вважають співмірним зі складністю справи та ціною позову, виконаною адвокатом роботою та розумним і обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. Таку суму вважають пропорційною предмету спору та такою, що є доцільною для розподілу між сторонами. За обставин викладених у відзиві в задоволенні позовних вимог просила відмовити.
13 травня 2026 року представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» - Звіздецькою Діаною Ігорівною через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про витребування доказів та 13 травня 2026 року ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області дане клопотання задоволено.
14 травня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ФК «Солвентіс» Сімутіна Михайла Романовича надійшла відповідь на відзив, яка подана в межах строків встановлених ухвалою суду та якою спростовано обставини сторони відповідача викладені у відзиві. Вважає, що ОСОБА_1 не виконала своїх договірних зобов`язань, розмір заборгованості у сумі 53200,00 грн є обґрунтованим та відповідає умовам Кредитного договору та Договорам факторингу. Таким чином, заявлена до стягнення сума підтверджена документально та підлягає задоволенню, тому просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 27 квітня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 15 травня 2026 року. В АТ КБ «ПриватБанк» витребовувались докази, в зв`язку з чим судовий розгляд відкладався на 02 червня 2026 року та 17 червня 2026 року.
Сторони в судове засідання не з`явились, проте подали клопотання про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Встановлені судом обставини. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 03 серпня 2020 року укладено Договір про надання кредиту № 3813328.  
Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. 
ТОВ «Алекскредит» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 3813328 від 03 серпня 2020 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. 
У відповідності до умов Кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні Кредитного договору. 
За цим договором, кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні, шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня кредитодавця наступного за днем підписання Договору. 
Щодо доводів представника відповідача про ненадання позивачем доказів укладення договору про надання кредиту № 3813328 від 03.08.2020. 
Згідно з п. 7.2 Договору, уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що ознайомлений з його умовами та Правилами, повністю їх розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно дотримуватися своїх обов`язків і належним чином їх виконувати. 
Відповідно до п. 7.3 Договору, сторони підтверджують, що цей електронний Договір (укладений у вигляді електронного документа), усі додатки до нього та додаткові угоди мають таку саму юридичну силу, як і документи на паперових носіях, підписані власноруч, тобто вважаються вчиненими у письмовій формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». 
Крім того, згідно з п. 7.9 Договору, Сторони погодили, що Договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на Сайті Кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання Позичальником цього Договору відбувається шляхом акцептування ним Оферти (пропозиції укласти електронний Договір), яка відповідно до п. 2.30. Правил містить усі істотні умови Договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця, а також погодження (заяву, згоду) Позичальника щодо включення до цього Договору інформації щодо кредитного посередника, прізвища, ім`я, по батькові Позичальника, типу Кредиту, мети отримання Кредиту, порядку та умови надання Кредиту, Основної суми кредиту, Кінцевої дати виконання Договору. Акцептування Оферти здійснюється шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2.13. Правил). 
Як вбачається з матеріалів справи та п. 8 Договору, у його змісті зазначено персональні дані відповідача, зокрема РНОКПП, номер мобільного телефону та адресу електронної пошти, а підписання договору здійснено шляхом використання одноразового ідентифікатора PS3813328, який направлено на номер мобільного телефону, зареєстрований в особистому кабінеті позичальника, що підтверджує авторизацію відповідача та укладення між сторонами електронного договору відповідно до вимог ст.207, 639 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». 
Разом з тим, відповідно до п. 7.10 Договору, підписання Кредитодавцем Договору здійснюється шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання. 
Згідно п. 7.12 Договору, підтвердженням підписання Договору (вчинення електронного правочину) є, зокрема, надсилання Позичальнику коштів та електронного повідомлення із зазначенням інформації про Кредитодавця, основної суми кредиту, процентних ставок та активного посилання на Правила, що регулюють порядок надання паперових копій електронних документів та інші аспекти виконання вимог ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», при цьому екземпляр Договору може бути наданий Позичальнику у паперовій формі в порядку, визначеному Розділом 13 Правил. 
Таким чином, Договір про надання кредиту № 3813328 від 03 серпня 2020 року разом із відповідними додатками укладено відповідачем із первісним кредитором шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджує вчинення правочину в електронній формі, при цьому таке підписання стало можливим виключно після авторизації відповідача в особистому кабінеті на сайті кредитора з використанням логіна та пароля, а також внесення персональних даних і номера телефону, без чого укладення Договору та додатків до нього було б неможливим. Крім цього, даний договір не визнаний недійсним та/або неукладеним у порядку, встановленому законом, отже презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована представником відповідача.
Щодо доводів представника відповідача про ненадання позивачем доказів надання кредитних коштів за договором про надання кредиту № 3813328 від 03 серпня 2020 року. 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно п. 1.2. Договору за Договором Кредитодавець (п. 2.21. Правил) надає Позичальнику (п. 2.33. Правил) кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом – Кредит (п. 2.20. Правил)), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом (п. 2.35. Правил) та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України – гривні. 
Відповідно до 1.3. Договору сума кредиту складає 8 000,00 гривень. 
Пунктом 1.4. Договору визначено, що кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього Договору, в безготівковій формі, шляхом перерахування суми кредиту на Картковий рахунок (п. 2.19. Правил) Позичальника. Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова компанія має право надавати фінансову платіжну послугу з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрингу платіжних інструментів на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії лише за умови, що така фінансова послуга поєднується з іншими видами фінансових послуг, передбаченими пунктами 1-5 частини першої цієї статті. 
ТОВ «Алекскредит» виконало всі необхідні вимоги для укладення договору про надання кредиту № 3813328 від 03 серпня 2020 року, у зв`язку з чим 03 серпня 2020 року перераховано грошові кошти на банківський рахунок відповідача (Клієнта) у розмірі 8000,00 грн. 
Факт перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 на умовах, визначених договором про надання кредиту № 3813328 від 03 серпня 2020 року підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 02 листопада 2024 року та інформацією наданою АТ КБ «Приват Банк», про те, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Згідно виписки по даному рахунку за період від 03 серпня 2020 року по 11 серпня 2020 року зараховано на карту відповідача НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) 03 серпня 2020 року як переказ коштів в сумі 8000,00 грн.
ТОВ «ФК «Елаєнс» є платіжною установою (платіжним сервісом), яка виступає посередником під час здійснення переказу грошових коштів від первісного кредитора до відповідача. Зокрема, перерахування кредитних коштів здійснюється первісним кредитором через зазначену платіжну платформу шляхом ініціювання переказу грошових коштів на банківський рахунок (платіжну картку) відповідача. 
Пунктами 10, 11 ч. 1 статті 1 Законом України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 № 1591 (далі - Закон № 1591) визначено терміни «еквайринг платіжних інструментів (далі - еквайринг)» - платіжна послуга, що полягає у прийнятті платіжних інструментів, результатом якої є переказ коштів отримувачу та/або видача коштів у готівковій формі; «еквайрингова установа (далі - еквайр)» - надавач платіжних послуг, який надає послугу еквайрингу платіжних інструментів та має ліцензію на надання такої послуги. Еквайринг здійснюється еквайром на підставі договору, укладеного з отримувачем, з урахуванням вимог законодавства (ч. 1 статті 37 Закону). Тобто еквайринг - це послуга, що надається учасником платіжної системи (еквайром) в межах цієї платіжної системи, для забезпечення здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів. 
Таким чином, ТОВ «ФК «Елаєнс» у спірних правовідносинах виступає технічним посередником (платіжним провайдером), через якого було здійснено перерахування кредитних коштів первісним кредитором на банківський рахунок відповідача, що підтверджується відповідним листом зазначеної платіжної установи, долученим до матеріалів справи. 
Щодо доводів представника відповідача про недоведеність позивачем розміру заборгованості за договором про надання кредиту № 3813328 від 03 серпня 2020 року. 
Відповідно до 1.3. Договору сума кредиту складає 8000,00 гривень. 
Згідно з п. 1.6 Договору розрахунок Зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування (п. 2.25. Правил) та за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил). 
Відповідно до п. 1.7. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: у випадку використання Кредиту (п. 2.20. Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи Дострокове виконання Зобов`язань (п. 2.12. Правил), Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 6,80% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту. У випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 7 календарних днів з 03 серпня 2020 року до 10 серпня 2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,36% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 8761,60 грн, у тому числі Основна сума кредиту 8 000,00 грн., Проценти за користування кредитом 761,60 грн. При використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають:- в Базовий період з 03.08.2020 року до 10.08.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил);- в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 11.08.2020 року до 06.02.2021 року (включно) — 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 8 957,40 грн. Використання Базової процентної ставки у Базовому періоді, нарахування процентів у Спеціальному періоді за Спеціальною процентною ставкою є правом Кредитодавця. Кредитодавець без погодження з Позичальником може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених Договором Процентів за користування кредитом. 
Згідно п. 3.1. Договору Сторони погодили, що Строк дії Договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 03 серпня 2020 року до кінцевої дати виконання Договору 06 лютого 2021 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/ сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил). 
Як вбачається з детального (щоденного) розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 3813328 від 03 серпня 2020 року, станом на 29 жовтня 2025 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 53920,00 грн, з яких 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 46920,00 грн - заборгованість за процентами. 
Отже нарахування заборгованості за відсотками, здійснене первісним кредитором, повністю відповідає умовам укладеного договору, здійснене в межах строку кредитування, є таким, що ґрунтується на законних та договірних підставах та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. 
Позивач на підтвердження зазначених у позові обставин надав електронний доказ - договір про надання кредиту № 3813328 від 03 серпня 2020 року разом із додатками, укладеними між відповідачем та первісним кредитором. 
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова ВП ВС від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18)). 
Договір про надання кредиту № 3813328 від 03.08.2020 разом із відповідними додатками, укладеними між відповідачем та первісним кредитором, не визнаний недійсним та/або неукладеним у порядку, встановленому законом. Відтак, презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована представником відповідача. 
Представником відповідача не спростовано розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами, не надано альтернативного розрахунку заборгованості, а подані заперечення зводяться виключно до формального та необґрунтованого заперечення позовних вимог без наведення конкретних обставин чи доказів на їх підтвердження. Крім того, представником відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів повернення кредитних коштів на умовах та в порядку, визначених кредитними договорами, ані первісним кредиторам, ані новому кредитору, що свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань. 
Суд прийшов до висновку, що відповідач уклала Кредитний договір № 3813328 від 03 серпня 2020 року із ТОВ «Алекскредит» та отримала на картковий рахунок НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) 03 серпня 2020 року кредитні кошти в сумі 8000,00 грн. Розрахунок заборгованості, поданий позивачем, є належним, обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договорів і фактичним обставинам справи, а позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № 29/10-2025 («Договір факторингу-1»).
31 жовтня 2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-31102025 («Договір факторингу-2»).
Згідно Договору факторингу-1 від 29 жовтня 2025 року та Договору факторингу-2 від 31 жовтня 2025 року відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 3813328 від 03 серпня 2020 року. Таким чином, сума боргу перед новим кредитором - ТОВ «ФК «Солвентіс» є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 53200,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8000,00 грн, заборгованість за відсотками становить 45200,00 грн, заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн, заборгованість за пенею становить 0 грн.
Таким чином дані спірні правовідносини виникли з Кредитного договору і позивач доводить в суді, що має місце неналежне виконання зобов`язань боржником. ОСОБА_1 не виконала своїх договірних зобов`язань, розмір заборгованості у сумі 53200,00 грн є обґрунтованим та відповідає умовам Кредитного договору та Договорам факторингу. Таким чином, заявлена до стягнення сума підтверджена документально та підлягає задоволенню. 
Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Висновки суду.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Так, відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За правилами ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.205,207 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст.1046 ЦК України).
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно положень ч. 1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст.1056-1 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти Договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно - телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього Договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.
Як вбачається із змісту Кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів.
Підпис відповідача під Договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.
Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов Договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідачка на момент укладення Договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного Договору; не оспорювала Кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачці документи, які передували укладенню Кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; Кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.
Отже, підписавши Кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, а саме ТОВ «Алекскредит», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням Договору, що також підтверджено відповідачкою.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме перерахувало грошові кошти 8000,00 грн. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі Договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Судом встановлено, що 29 жовтня 2025 року між «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладено Договір факторингу № 29/10-2025, в подальшому 31 жовтня 2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та позивачем укладено Договір факторингу № ДФ-31102025 (далі Договір факторингу-2), відповідно до умов яких ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» перейшло право вимоги до відповідача.
Отже, оскільки у встановлений Договором строк ОСОБА_1 не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти, відтак у позивача виникло право на їх стягнення в примусовому порядку.
Звернувшись до суду з позовом, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за Кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.
Стороною відповідача, не погоджуючись з позовними вимогами, подано відзив на позов, у котрому викладено заперечення щодо позову і які суд не бере до уваги, оскільки вони суперечать умовам договору про надання кредиту, який, у свою чергу, відповідачка визнала та підтвердила факт його укладення та отримання кредитних коштів.
Вимогами ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Оскільки відповідач жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача та доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитними договорами суду не представила, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт невиконання відповідачем ОСОБА_1  умов кредитного договору № 3813328 від 03 серпня 2020 року, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором є підставним і його слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача 53200,00 грн заборгованості за кредитним договором.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до позовних вимог, ціна первісного позову у даній справі становила 53200,00 грн. Позовні вимоги задоволено повністю. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 100 %.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн. 
За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2662,40 грн, сплаченого судового збору.
Щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Частинами 2-4  ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Суд враховує, що представником позивача в процесі розгляду даної справи було подано докази на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, а саме: Договір про надання правової допомоги №43657029 від 02 січня 2026 року укладений між ТОВ «ФК «Солвентіс» та адвокатом Литвин А.О; Акт №3813328 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги (виконаних робіт, надання послуг) від 27 березня 2026 року; Детальний опис робіт.
У поданому до суду відзиві, представник відповідача не погоджується із заявленою вимогою про стягнення 6000,00 грн витрат на правничу допомогу та вважає, що сума витрат, яка є співмірною із складністю даної справи, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, має становити не більше 3000,00 грн.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Питання гонорару та рахунків визначено сторонами у вищевказаному договорі про надання правничої допомоги.
Таким чином, представник позивача надав докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Крім цього, згідно правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додаткових постановах від 12 січня 2023 року у справі № 908/2702/21 та від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, згідно якої під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями реальності, співмірності, а також розумності їхнього розміру, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Із урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Враховуючи наведене, суд вважає, що вказані в детальному описі послуги в розмірі 6000,00 грн щодо правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій, складання позовної заяви, формування додатків, на переконання суду, відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини третьої статті 141 ЦПК України та є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом робіт. 
З огляду на вищевикладене, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу позивачем, суд, бере до уваги співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом позивача обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, взявши до уваги, виконані роботи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. 
З цих підстав, керуючись статтями 4, 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» (07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри,21/1, Київська область; ЄДРПОУ:43657029, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Сенс Банк», МФО: 300346) заборгованість за Кредитним договором №3813328 від 03 серпня 2020 року у розмірі 53200,00 грн (п`ятдесят три тисячі двісті гривень). 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» (07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри,21/1, ЄДРПОУ:43657029, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Сенс Банк», МФО: 300346) сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн (шість тисяч гривень).
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Повне рішення суду складено 03 липня 2026 року.

Суддя Зборівського 
районного суду В.Г. Чорна