Справа №333/4889/25
Провадження №2/333/258/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Шевчук Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (юридична адреса: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.4, код ЄДРПОУ: 41915308) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, -

встановив:

05.06.2025 року ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором та судових витрат.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.05.2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z06.21203.005209978, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 48 139,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строком до 03.05.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,0% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів.
25.07.2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФНАНС» (фактор), укладено договір факторингу №01.02.-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».
26.07.2023 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФНАНС» (клієнт), та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-38/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем становить 120 591,15 грн.
Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складається з: 3 028,00 грн. судового збору та 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомог.

Ухвалою суду від 06.06.2025 року позовну заяву залишено без руху, надано десятиденний строк для усунення недоліків.
12.06.2025 року від представника позивача Руденка К.В. надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 18.06.2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження; витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію про те, чи перебуває ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку як внутрішньо переміщена особа.

24.06.2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій заперечувала проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просила суд розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

08.07.2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що в травні уклала кредитний договір з ПАТ «ІДЕЯ БАНК» на суму 30 000,00 грн., які фактично отримала. Разом з тим, вона не отримувала від банку 48 000,00 грн., про отримання яких зазначено у позовній заяві. Матеріали справи також не містять документів, що підтверджують видачу їй такої суми. Вона частково здійснювала оплату кредиту до моменту, коли мала таку можливість. Проте, через втрату роботи, бойові дії та вимушений переїзд вона не змогла продовжити виконання кредитних зобов`язань. Усі документи, що стосуються її кредитних правовідносин з ПАТ «ІДЕЯ БАНК» залишилися на тимчасово окупованій території, доступу до яких вона не має. Про передачу права вимоги від ПАТ «ІДЕЯ БАНК» до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» її не було повідомлено, що суперечить вимогам ст.ст. 516, 517 ЦК України, у зв`язку з чим вона не визнає заявлені позивачем вимоги.
Одночасно з відзивом надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, у якому відповідачка зазначила, що вона не була обізнана про встановлений 15-денний строк для подання відзиву, так як не отримувала ухвалу про відкриття провадження у справі. У зв`язку зі складним матеріальним становищем, втратою роботи та житла, вона не мала можливості своєчасно підготувати відзив на позовну заяву.

14.07.2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що первісний кредитор перед укладенням кредитного договору ознайомив відповідачку з інформацією, передбаченою законодавством України.
Документи щодо інформування споживачів про послуги (правила кредитування, договори про комплексне банківське обслуговування, примірні кредитні договори, приклади розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тарифи, тощо) є публічними та розміщені на веб-сайті первісного кредитора. 
В кредитному договорі сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків, плати за обслуговування та порядок їх сплати.
Водночас, відповідачка порушила умови кредитного договору та не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредиту.
До ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «ІДЕЯ БАНК», що підтверджується документами, доданими до позовної заяви.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачем було долучено до позовної заяви завірені копії: договору №02/08/2024 від 02.08.2024 року про надання юридичних послуг; свідоцтва № 2412 від 23.10.2018 року; довіреності, виданої ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» адвокату Руденку К.В.; акту приймання-передачі наданих послуг № 45 від 04.02.2025 року; Витягу Реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 45 від 04.02.2025 року; платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу. 
Представник позивача вважає, що сума витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000,00 грн. є співмірною із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

15.07.2025 року до суду від Міністерства соціальної політики України надійшло повідомлення №16910/0/290-25/13, відповідно до якого станом на 04.07.2025 року ОСОБА_5 знята з обліку внутрішньо переміщених осіб 09.01.2023 року.

Ухвалою суду від 08.08.2025 року задоволено клопотання ОСОБА_1 : здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовною заявою ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

15.09.2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила, що не заперечує щодо наявності заборгованості за кредитним договором, укладеним у 2019 році з АТ «ІДЕЯ БАНК».
Водночас, вона має бажання добровільно врегулювати заборгованість шляхом щомісячної оплати по 1 500,00 грн.

Ухвалою суду від 16.09.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

20.10.2025 року, 24.11.2025 року, 12.01.2026 року, 16.02.2026 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшли заяви аналогічного змісту до тієї, що була подана 15.09.2025 року.

14.01.2026 року ухвалою суду зобов`язано уповноважену особу «ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» надати на адресу суду розрахунок заборгованості за кредитним договором №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року із зазначенням усіх нарахувань та здійснених оплат, а також документи, що підтверджують оплату за Договором факторингу № 01.02.-38/23 від 26.07.2023 року.
17.02.2026 року ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», на підтвердження оплати за Договором факторингу № 01.02.-38/23 від 26.07.2023 року, надало суду платіжну інструкцію №128 від 26.07.2023 року.

13.03.2026 року ухвалою суду зобов`язано уповноважену особу АТ «Ідея Банк» надати розрахунок заборгованості за кредитним договором №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року із зазначенням усіх нарахувань та здійснених оплат.
18.03.2026 року від АТ «Ідея Банк» надійшов розрахунок заборгованості за кредитним договором №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року.

19.03.2026 року на адресу суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування у АТ «Ідея Банк» доказів, а саме: засвідченої належним чином копії кредитного договору; детального розрахунку заборгованості із зазначенням дати та суми видачі кредиту, всіх здійснених платежів, нарахованих відсотків, комісій та штрафних санкцій; виписки по кредитному договору;документ, що підтверджує надання кредитних коштів; документів щодо укладення та оплати страхування (за наявності), у задоволенні якого судом було відмовлено, враховуючи, що 16.09.2025 року судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

06.04.2026 року на адресу суду від АТ «Ідея Банк» надійшов розрахунок заборгованості за кредитним договором №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року, аналогічний тому розрахунку, що надійшов до суду 18.03.2026 року. 

У судове засідання представник позивача Руденко К.В. та відповідачка ОСОБА_1 не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. 

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що 03.05.2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_2 укладено Договір кредиту та страхування №Z06.21203.005209978, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту – цільовий (п. 1.1.), сума кредиту – 48 139,00 грн. (п. 1.2.), процентна ставка та тип – 21,99% річних, змінювана (п. 1.3.), строк кредиту – 36 місяців (п. 1.4.).
Під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі – ДКБОФО) за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку №1 як «інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно з діючих Тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку (п. 1.5. договору).
Згідно з п. 2 зазначеного договору, нанесенням власноручного підпису під цим договором страхувальник (застрахована особа) акцептує оферту ТДВ «СК «АХА Страхування Життя», від імені якого діє страховий агент та укладає договір добровільного страхування життя №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року для клієнтів АТ «ІДЕЯ БАНК», який є договором приєднання згідно ст. 634 ЦК України та складається з наступних невід`ємних частин : Частини 1 «Основні умови» ДСЖ, що зазначена у п. 2.1. цього договору, та Частини 2 «Загальні умови» ДСЖ, затвердженої Страховиком форми (оферта), яка містить всі істотні умови, передбачені ст. 16 Закону України «Про страхування» та розміщена на офіційному веб-сайті Страховика., з якими страхувальник погоджується шляхом підписання цього договору.
Відповідно до п. 2.1 (Частина 1 «Основні умови» ДСЖ) страховий внесок одноразовий – 4 176,44 грн., дата початку дії ДСЖ – 03.05.2019 року, дата закінчення ДСЖ – 03.05.2020 року, вигодо набувач за ДСЖ – АТ «ІДЕЯ БАНК».
Підписавши Договір кредиту та страхування №Z06.21203.005209978, ОСОБА_1 погодилася з тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору (п.п. 3.2.). 
03.05.2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_2 підписано паспорт споживчого кредит (Додаток №1 до Договору кредиту та страхування №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року), в якому, окрім основних умов кредитування, зазначено порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення), а також розмір та порядок нарахування пені та штрафу.
Первісний кредитор АТ «ІДЕЯ БАНК» виконав свої зобов`язання, надавши кредит відповідачці у розмірі 48 139,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку з 03.05.2021 по 24.07.2023.
Відповідно до довідки-розрахунку АТ «ІДЕЯ БАНК», станом на 25.07.2023 року розмір заборгованості за вищевказаним кредитним договором становить 120 591,15 грн., з яких: 45 786,48 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 33 545,64 грн. - заборгованості за відсотками; 41 259,03 грн. - заборгованості за комісіями.

25.07.2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» (клієнт) та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (фактор) укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (п. 2.1.). Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього договору (п. 2.1.). Фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування в розмірі 11 963 508,00 грн. шляхом перерахунку 100% вказаної суми на рахунки клієнта протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання реєстру боржників засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі, та підписання сторонами договору і реєстру боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «вчасно» (п. 4.1.). Права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього договору (п. 5.1.).
На виконання вимог п. 4.1 вказаного договору факторингу ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» перерахувало АТ «ІДЕЯ БАНК» суму фінансування в розмірі 11 963 508,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №9217 від 26.07.2023 року.
Згідно Реєстру боржників № 3 до договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 року, фактор набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року в розмірі 120 591,15 грн., з яких: 45 786,48 грн. – заборгованість за основним боргом; 33 545,64 грн. – заборгованість за відсотками; 41 259,03 грн. – заборгованість за комісіями.

26.07.2023 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (фактор) укладено договір факторингу №01.02-38/23, відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (п. 2.1.). Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього договору (п. 2.2.). Фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування в розмірі 1 981 288,79 грн. шляхом перерахунку 100% вказаної суми на рахунки клієнта протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання реєстру боржників засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі, та підписання сторонами договору і реєстру боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «вчасно» (п. 4.1.). Права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього договору (п. 5.1.).
На виконання вимог п. 4.1 вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» перерахувало ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» суму фінансування в розмірі 1 981 288,79 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №128 від 26.07.2023 року.
Згідно з витягом з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу №01.02-38/23 від 26.07.2023 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року в розмірі 120 591,15 грн., з яких: 45 786,48 грн. – заборгованість за основним боргом; 33 545,64 грн. – заборгованість за відсотками; 41 259,03 грн. – заборгованість за комісіями.

Відповідно до детального розрахунку по кредиту №Z06.21203.005209978, наданого АТ «ІДЕЯ БАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів, виконаний станом на 25.07.2023 року розмір заборгованості становить 120 591,15 грн., з яких: 45 786,48 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 33 545,64 грн. - заборгованості за відсотками; 41 259,03 грн. - заборгованості за комісіями.

Щодо стягнення заборгованості за кредитом та комісією за обслуговування кредитної заборгованості

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У розумінні ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Надання кредиту відповідачці та порушення зобов`язання останньою, підтверджується наданим суду детальним розрахунком заборгованості за кредитом №Z06.21203.005209978, з якого вбачається здійснення ОСОБА_1 часткової оплати зобов`язань, а також фактично визнано самою відповідачкою в ході розгляду справи. 
Отже, факт користування ОСОБА_1 грошовими коштами ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» доведено та визнано відповідачкою.
Враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку не повернуті, суд переконаний, що ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Водночас, суд вважає, що тіло кредиту складає не 45 786,48 грн., як зазначено у позові, а 34 742,63 грн., враховуюче таке.

У долучених позивачем документах, а саме: паспорті споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року, передбачено оплату позичальником за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 250% від простроченої суми кредиту.
При цьому, в кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту відсутній перелік інших банківських послуг, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. 

Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)).
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді перелік інших банківських послуг, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які договором передбачена сплата у формі комісії.

Досліджуючи виписку по кредитному договору відповідачки, суд звертає увагу, що банк у період з 03.05.2019 року по 24.07.2023 року безпідставно проводив списання комісії, та спрямовував їх до тіла кредиту, тим самим збільшуючи його. 

А тому суми списаних коштів за цей період належить відрахувати від визначеної до стягнення суми заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Таким чином, сума заборгованості за простроченим тілом кредитом, на думку суду, складає 34 742,63 грн. (45 786,48 грн. (заборгованість за тілом кредиту) - 11 043,85 грн. (сума безпідставно нарахованої комісії)), яку необхідно стягнути з відповідачки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування»).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 8 графіка). Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає 18 вересня 2019 по 18 грудня 2020 року - 4 336,07 грн.; з 18 січня 2021 по 18 березня 2022 року - 3 613,39 грн.; з 18 квітня 2022 по 18 червня 2023 року - 2 168,03 грн.; з 18 липня 2023 по 18 вересня 2024 року - 1 336,95 грн.
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.
Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)).

Судом встановлено, що п.2 розділу 4 паспорту споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 року, передбачено сплату позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 250% від простроченої суми кредиту. 
При цьому, в кредитному договорі відсутній перелік інших банківських послуг, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 ст. 89 ЦПК України).

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення заборгованості за плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 41 259,03 грн. грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що позивачем фактично у суму заборгованості за кредитом нараховані та списані комісії за період з 03.05.2019 року по 24.07.2023 року на загальну суму 11 043,85 грн.
Враховуючи, що судом встановлено безпідставність внесення сум комісії в тіло кредиту, вважаю за необхідне на вказану суму зменшити розмір заборгованості за тілом кредиту: 45 786,48 грн. – 11 043,85 грн. = 34 742,63 грн. 

Щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У позовній заяві ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по відсоткам в розмірі 33 545,64 грн.
Суд звертає увагу, що стягнення відсотків передбачено п.1.3 договору кредиту та страхування № Z06.21203.005209978 та розділом 6 паспорту споживчого кредиту, який є додатком №1 до вказаного договору.

Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, в обумовлені договором строки, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», в тому числі процентів за користування кредитом в розмірі 33 545,64 грн.

Розглянувши вимоги ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., суд дійшов до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копії: договору про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ФОП ОСОБА_4 , довіреності від 26.02.2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акту приймання-передачі наданих послуг №45 до договору про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024 року, витягу з реєстру №1 до вказаного акту приймання-передачі наданих послуг, платіжної інструкції кредитового переказу коштів.

Розглянувши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також обсяг виконаних адвокатом робіт (фактично представником позивача складено позовну заяву, відповідь на відзив та надано суду докази на виконання ухвали суду про їх витребування; в жодному судовому засіданні представник позивача участі не приймав), суд, керуючись принципами розумності, співмірності, справедливості та верховенства права, дійшов до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позов було задоволено на 56,63% (68 288,27х100/120 591,15), тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача у сумі 1 714,76 грн. (3 028,00*56,63/100).

Керуючись ст.ст.522, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612. 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289 ЦПК України, суд - 

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (юридична адреса: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.4, код ЄДРПОУ: 41915308) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (юридична адреса: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.4, код ЄДРПОУ: 41915308) заборгованість за кредитним договором №Z06.21203.005209978 від 03.05.2019 рокув розмірі 68 288 (шістдесят вісім тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 27 коп., з яких: 34 742,63 грн. - заборгованість за кредитом; 33 545,64 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (юридична адреса: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.4, код ЄДРПОУ: 41915308) – 1 714 (одну тисячу сімсот чотирнадцять) грн. 76 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (юридична адреса: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.4, код ЄДРПОУ: 41915308) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 13.04.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя     Р.С.Холод