Справа № 449/1515/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2026 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого: судді Борняк Р.О.,
секретаря: Вовк О.С.,
за участю:
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Кусь Ю.О.,
представника відповідача ПАТ “НАСК ”Оранта” – Ходонович П.М.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ “НАСК ”Оранта” про відшкодування шкоди,
в с т а н о в и в :
Позивач подав до суду позов про стягнення з ОСОБА_1 300 000,00 грн. моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 29 015,34 грн. недооплаченого страхового відшкодування та стягнення пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог з ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 30 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Свої вимоги аргументує тим, що 26 грудня 2024 року, близько 21 год. 20 хв. на автодорозі «Рогатин-Куровичі» по вул. Івана франка у с. Мерещів Львівського району Львівської області відбулася ДТП, учасниками якого ув водій автомобіля марки «Ауді» А4 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 та він, як пішохід, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження. 27 грудня 2024 року за даним фактом ДТП внесено відомості в ЄРДР за № 12024141450000317 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок ДТП він отримав множинні переломи гомілки у вигляді закритого уламкового перелому проксимальної третини діафіза правої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів, закритого уламкового перелому проксимальної третини діафіза правої малогомілкової кістки із зміщенням фрагментів, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступення тяжкості. Постановою про закриття кримінального провадження від 31 березня 2025 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12024141450000317 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України – закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушеннях в діях. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду було завдано джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, відповідно володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди. Вважає, що оскільки, шкода була завдана водієм автомобіля ОСОБА_1 , то така шкода відшкодовується ним, як володільцем джерела підвищеної небезпеки. Цивільно-правова відповідальність водія на момент дорожньо-транспортної пригоди 26.12.2024 року була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу №АТ5214570 ц. 21 серпня 2025 року, позивач подав заяву на виплату страхового відшкодування, а саме витрат на лікування – 45 940,44 грн. та страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності – 3199,92 грн. Однак, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здіснила виплату страхового відшкодування в розмірі 22 582,03 гривні.
Внаслідок отриманих травм позивач приблизно місяць дотримувався лежачого режиму, зазнав значних фізичних і моральних страждань, які кардинально змінили його звичний спосіб життя. Позивач переніс два хірургічних втручання а також накладання швів на голову, переніс болісне лікувальння та діагностичні процедури, що супроводжувалося сильними больовими відчуттями та дискомфортом. Через множинні переломи гомілок позивач втратив здатність самостійно пересуватися та виконувати навіть найпростіші побутові дії. Постійна залежність від інших осіб спричиняє відчуття приниження людської
гідності, психологічного дискомфорту та почуття тягаря для близьких, які надають йому допомогу. 
Таким чином, позивач оцінює розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 300 000,00 гривень. Вважає, що такий розмір є розумним, справедливим і необхідним для часткового відновлення попереднього стану та зможе допомогти в організації життя після ДТП.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Кусь Ю.О. подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце за участю сторін відбулася за вини ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 127 КУпАП. Таким чином, саме неправомірні дії позивача стали причиною виникнення шкоди та настання ДТП. Крім цього зазначив, що на момент ДТП ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 289481 від 03.04.2025 року та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 116244, вміст етанолу в крові 2.15.
Представник відповідача ПАТ “НАСК ”Оранта” подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити, вважає, його безпідставним, зважаючи на встановлення власної вини ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Після настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , реалізуючи своє право, звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування, долучивши до неї наявні у нього документи на підтвердження розміру понесених витрат на лікування. За результатами проведеної експертизи було складено Висновок лікаря-експерта 22 вересня 2025 року, встановлено, що із загальної суми наданих фінансових документів на суму 45 940,40 грн, не підлягають відшкодуванню витрати в розмірі 2 927,00 грн. Зазначені витрати були визнані немедичними, оскільки стосувалися придбання комплектів операційного одягу, халатів та інших супутніх товарів, які не є лікарськими засобами чи медичними виробами, безпосередньо спрямованими на лікування потерпілого, а відносяться до витрат медичного закладу на забезпечення його операційної діяльності. Таким чином, обґрунтований та документально підтверджений розмір витрат, пов`язаних із лікуванням ОСОБА_2 , становить 43 013,40 грн. Саме ця сума була виплачена позивачу. Враховуючи обставини настання ДТП, згідно з якими було встановлено обопільну вину нашого страхувальника та позивача, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було складено Страховий акт №ОЦВЗ-25-13-1058/2 та Розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких визначено остаточну суму до виплати. Обґрунтована сума витрат у розмірі 43 013,40 грн була зменшена на 50% у зв`язку з наявністю встановленої вини самого Позивача. Сума до відшкодування склала 21 506,70 грн. Відповідно до ст. 26-1 Закону про ОСЦПВ, страховик відшкодовує потерпілому моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Отже, загальний розмір страхового відшкодування, що підлягав виплаті на користь Позивача, склав 21 506,70 грн + 1 075,33 грн = 22 582,03 грн. Вказана сума була в повному обсязі перерахована Позивачу. Таким чином, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» належним чином виконало
свої зобов`язання за договором страхування, розрахувавши розмір шкоди об`єктивно, а вимоги Позивача про стягнення додаткових коштів як відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди є безпідставними.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвоката Кусь Ю.О., у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовної заяви з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву просив відмовити.
Представник відповідача ПАТ “НАСК ”Оранта” – Ходонович П.М., у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 26 грудня 2024 року, близько 21 год. 20 хв. на автодорозі «Рогатин-Куровичі» по вул. Івана франка у с. Мерещів Львівського району відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Ауді» А4 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_2 , який отримав тілесні ушкодження.
27 грудня 2024 року за даним фактом ДТП внесено відомості в ЄРДР за № 12024141450000317 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Постановою про закриття кримінального провадження від 31 березня 2025 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12024141450000317 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України – закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушеннях в діях ОСОБА_1 , встановлено, що причиною ДТП стала обставина, що пішохід ОСОБА_2 перебуваючи на проїзній частині дороги на такій відстані до водія автомобіля марки «Ауді А4», р.н.з. НОМЕР_1 , з якої водій вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, що виключає в даному діянні склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Після винесення даної постанови, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 289481 від 03.04.2025 року за ч.4 ст. 127 КУпАП, згідно якого, випливає, що «26.12.2024 21:05:00 с. Мерещів, вул. І. Франка, гр. ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння йшов проїзною частиною дороги без світловідбивальних елементів, що спричинило створення аварійної ситуації, внаслідок чого відбулось ДТП чим порушив п. 4 ПДР порушення передбачені частиною першою цієї статті, що спричинило створення аварійної обстановки. 
Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 127 КУпАП. Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.4 ст. 127 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана лікуванням потерпілого.
Висновком лікаря-експерта ОСОБА_3 від 22 вересня 2025 року, розмір витрат, пов`язаних із лікуванням ОСОБА_2 , становить 43 013,40 грн. 
Згідно ч.2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Страховим актом №ОЦВЗ-25-13-1058/2, визначено суму 21 506,70 грн. до відшкодування ОСОБА_2 , яку і було виплачено останньому.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 466/8944/22 (провадження № 61-16541св23), встановлено, що розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. 
Суд враховує факт, що дорожньо-транспортна пригода виникла через неправомірні дії позивача, що підтверджується постановою Перемишлянського районного суду Львівської області, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», відповідно останні і виплатили позивачу шкоду заподіяну злоров`ю ОСОБА_2 . 
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 259,263- 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ “НАСК ”Оранта” про відшкодування шкоди - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Львівського Апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. с. Мерещів Львівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_2 . 
Відповідач: ПАТ “Національна акціонерна страхова компанія ”Оранта”, місцезнаходження: м. Київ вул. Здолбунівська, 7-Д, код ЄРДПОУ 0034186.
Відповідач: ОСОБА_1 , жит. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
Суддя  	Р. О. Борняк