Справа 556/853/26  
Номер провадження 2/556/903/2026  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И    

02.06.2026.
Володимирецький районний суд Рівненської області в складі: 
головуючої судді- Котик Л.О.
при секретарі – Соловей Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рафалівської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю, -
в с т а н о в и в:

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Рафалівської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю.
Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.11.2004 державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори Оксенюк А.А. в спадковій справі № 231/2002 року, та зареєстрованим в реєстрі за № 1869, позивач є спадкоємцем 1/2 (одної другої) частки житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка № 468578917 від 17.03.2026 р., 17.08.2004 року право власності на увесь будинок було зареєстровано на померлу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 4249 від 24.12.1997 р. Право власності на 1/2 будинку на ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перереєстровано не було, що однак не спростовує факту наявності та чинності правовстановлюючого документу. 
У відповідь на адвокатський запит щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 Рівненський обласний державний нотаріальний архів листом від 12.02.2026 р. № 103/01-20 відмовив у наданні відповідної інформації з посиланням на нотаріальну таємницю. 
Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 успадкував 1/2 частку будинку, фактично він користується усім будинком, опалює його, здійснює ремонт, обробляю присадибну ділянку, провів водопостачання, сплачує всі комунальні послуги, використовує для своїх потреб всі житлові та нежитлові кімнати, надвірні господарські будівлі тощо.
Відповідно до сторінок будинкової книги інші особи за адресою будинку не зареєстровані. 
Таким чином, з усіх юридично значимих питаннях, що стосуються будинку, позивач виступає як власник та володілець цього будинку, на нього відкриті особові рахунки щодо сплати електроенергії, водопостачання та водовідведення, у нього на руках збережена вся документація по будинку та його попередньому власнику, а також він фактично використовує будинок для постійного проживання та здійснює його обслуговування. 
З 2002 року по сьогоднішній день, тобто вже 24 роки позивач добросовісно, відкрито та безперервно користуюся та володіє усім спірним будинком. 
Факт його добросовісного, відкритого та безперервного користування усім будинком підтверджується вищеперерахованими доказами. 
Також позивач зазначив, що неодноразово звертався до відповідача - Рафалівської селищної ради з різного роду питаннями, які виникали під час користування будинком, а саме, видача довідок і т.п., відповідач знає про його користування будинком, претензій з цього приводу до нього не має, питання про витребування майна не ставив. 
Крім того, у ОСОБА_1 відсутні підстави для володіння спірним майном та набуття права власності з інших підстав, зокрема, з підстав спадкування, через те, що свідоцтво про право на спадщину за законом йому видано на 1/2 частку будинку, що передбачає, що спадкоємців, які прийняли спадщину, було два. Так, в дійсності йому відомо, що його сестра на час смерті їх матері мала претензії на частку спадщини, однак, чи подавала вона заяву про прийняття спадщини, йому не відомо, та не вдалося з`ясувати це в нотаріальному архіві через адвокатський запит. Однак після смерті матері сестра в спірний будинок чи його частину не заселялась, не утримувала його, не сплачувала комунальні послуги, тобто не підтримувала будь якого зв`язку з майном. Наразі сестра померла, чи приймав хтось після неї спадщину, з`ясувати немає можливості, так як вона померла в 2007 році в Брянську, російська федерація.
Отже в даному випадку позивач фактично без відповідної правової підстави добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим майном, а саме, або майном своєї сестри у випадку якщо вона прийняла але не оформила спадщину, або ж майном територіальної громади.
На підставі вищевикладеного просить визнати за ним право власності на 1/2 будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Вказаний позов надійшов до суду 30 березня 2026 року.
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 31 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 травня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ОСОБА_1 та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.
Належним чином повідомлений представник Рафалівської селищної ради в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.
Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав:
Судом встановлено, щозгідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.11.2004 державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори Оксенюк А.А. в спадковій справі № 231/2002 року, та зареєстрованим в реєстрі за № 1869, ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/2 (одної другої) частки житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 . 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка № 468578917 від 17.03.2026 р., 17.08.2004 право власності на увесь будинок було зареєстровано на померлу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 4249 від 24.12.1997 р. 
У відповідь на адвокатський запит щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 Рівненський обласний державний нотаріальний архів листом від 12.02.2026 р. № 103/01-20 відмовив у наданні відповідної інформації з посиланням на нотаріальну таємницю. 
Згідно довідки виконавчого комітету Рафалівської селищної ради від 19.02.2002 року № 1085 ОСОБА_1 проживав у спірному будинку з 08 жовтня 2001 року по 05 лютого 2002 року по догляду за хворою матір`ю ОСОБА_3 . 
Відповідно до довідки виконавчого комітету Рафалівської селищної ради № 2074 від 23.09.2002 р. ОСОБА_1 дійсно після смерті матері в шестимісячний термін вступив в спадщину, проживав і продовжую проживати (без прописки) в спадковому будинку на час видачі довідки. 
Згідно із заявою від 03.06.2002 на адресу Рафалівської селищної ради ОСОБА_1 повідомив про прийняття спадщини. 
Відповідно до сторінок будинкової книги інші особи за адресою будинку: АДРЕСА_1 , не зареєстровані. 
Згідно квитанції № 7100711 від 14.03.2007 року ОСОБА_4 є платником з послуги видачі технічних умов та врізки водопостачання. 
Відповдно до договору № 100 від 21.08.2012 на водопостачання та договору на водопостачання та водовідведення № 868046152 від 02.03.2020, саме ОСОБА_4 вказаний як сторона споживача за договором та уповноважений представник домогосподарства за спірною адресою: АДРЕСА_1 
Згідно квитанцій № 121 від 18.05.2020, № 8 від 17.03.2021, № 113 від 16.12.2025 ОСОБА_4 також є платником послуг з водопостачання та водовідведення. 
Також позивачем долучені квитанції про сплату електроенергії, зокрема, за січень 2019 р., січень 2020 р., лютий 2021 р., лютий 2022 року, грудень 2022 року, грудень 2024 року, листопад 2025 року, особовий рахунок з електропостачання будинку відкритий на ім`я ОСОБА_1 .
Згідно долученої спадкової справи №231, після смерті ОСОБА_2 , наявна заява ОСОБА_5 від 05.09.2002, до Володимирецької державної нотаріальної контори, де остання просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі і на вищевказаний житловий будинок, після смерті матері ОСОБА_2 . Також в заяві зазначено, що є ще один спадкоємець першої черги, її брат - ОСОБА_1 ; долучено свідоцтво про мерть ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; долучено свідоцтво про народження ОСОБА_1 , де в графі мати записана – ОСОБА_2 ; долучено свідоцтво про народження ОСОБА_6 , де в графі мати записана – ОСОБА_7 та свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_6 , де після укладення шлюбу, остання змінила прізвище на - ОСОБА_8 ; Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №4465148 від 17.08.2004, де власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 ; свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.12.1997, де ОСОБА_2 , прийняла в спадщину спільного сумісного майна після смерті свого чоловіка ОСОБА_9 ; свідоцтво про право власності від 21.12.1997 на 1/2 частину майна в спільному майні подружжя - житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 .
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із статтею 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивач має довести факт існування такого нерухомого майна; відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше десяти років.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 наведено такі висновки.
Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України. (Постанова Верховного Суду від 10 січня 2023 року, №справи 462/1720/21)
У постановах від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21, від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20, від 21 лютого 2024 року у справі № 756/6953/2017 Верховний Суд зазначив, що позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом частини другої статті 1220 ЦК України, спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, кого вона оголошується померлою.
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що для здійснення права на спадкування необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1269, 1270 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Строк, впродовж якого спадкоємець зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, законом не встановлений, однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
В постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18 вказано, що за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
В постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 740/3305/20 зазначено, що сам по собі факт користування позивачем будинком та проведення ремонтних робіт у ньому не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_5 та син ОСОБА_1 , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину ( ОСОБА_5 подавши відповідну заяви до нотаріальної контори, ОСОБА_1 на момент смерті проживав по одній адресі з матір`ю ОСОБА_2 ), що стверджується матеріалами спадкової справи №231 до майна померлої ОСОБА_3 ..
Позивач після відкриття спадщини вчинив необхідні дії для оформлення права на спадкове майно, тоді як інший спадкоємець - ОСОБА_5 , попри наявність у неї законних підстав, не скористалася своїм правом на оформлення спадщини. Водночас встановлено, що з моменту відкриття спадщини половина спірного майна належала останній як спадкоємцю, що було відомо позивачу. Зокрема, внаслідок його власних дій з оформлення спадщини він не міг не усвідомлювати, що інша частина майна має законного власника.
Смерть ОСОБА_5 , про що стверджує позивач, та відсутність спадкоємців, які могли б прийняти спадщину після смерті останньої не давали позивачу підстав для того, щоб вважати користування чужим майном правомірним.
Відповідно до положень цивільного законодавства, право на спадщину виникає у спадкоємця з моменту її відкриття, а не з часу оформлення відповідного свідоцтва або реєстрації права. Закон не містить обов`язку для спадкоємця звертатися до нотаріуса в якийсь визначений строк саме для отримання свідоцтва про право на спадщину щодо нерухомого майна. Відсутність такого свідоцтва є лише формальною ознакою, яка не впливає на сам факт виникнення права у спадкоємця.
Подібні висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц.
Таким чином, ненадання іншим спадкоємцем - ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину чи нездійснення державної реєстрації права не є підставами для заперечення її спадкових прав, які виникли відповідно до закону з моменту відкриття спадщини.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач володів майном з усвідомленням того, що майно частково йому не належить, тобто фактично володів чужим майном. За таких обставин правове володіння не є добросовісним, безтитульним і відкритим у розумінні статті 344 ЦК України, тому не може створювати правових підстав для набуття права власності за набувальною давністю, незалежно від тривалості такого володіння.
Давність володіння могла вважатися добросовісною, якщо позивач при заволодінні спірною часткою будинку не знав і не повинен був знати про відсутність в нього підстав для набуття права власності, однак таких обставин у справі судом не встановлено.
Факт сплати позивачем комунальних платежів та утримання нерухомого майна не може бути самостійною підставою для визнання права власності на майно в порядку ст.344 ЦК України.
Як зазначено в постанові Верховного Суду від 04.03.2026 у справі №308/14827/22, за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном.
Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.
При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первісних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України. 
У постановах від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21, від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20, від 21 лютого 2024 року у справі № 756/6953/2017 Верховний Суд зазначив, що позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням сукупності вище вказаних обставин, на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону, суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи, аналізуючи та оцінюючи докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, приходить до висновку про відсутність умов, визначенних статтею 344 ЦК УКраїни для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю і в задоволенні позову ОСОБА_1 до Рафалівської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Рафалівської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю, відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я :  ОСОБА_10 . 

Учасники процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач: Рафалівська селищна рада, місцезнаходження: с-ще Рафалівка, вул. Захисників України, 12, Вараського району Рівненської області, код ЄДРПОУ 04388127.