ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 червня 2026 року	Справа №160/7103/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Військова частина НОМЕР_2 , в якому просить: 
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо:
відмови розглянути поданий рапорт про звільнення з військової служби в запас у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за моєю матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 2 групи;
відмови підготувати необхідні документи щодо звільнення з військової служби в запас у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 2 групи, та направлення їх на розгляд командира Військової частини НОМЕР_2 ;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 підготувати та направити на адресу Військової частини НОМЕР_2 документи для звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 2 групи.
Позивач зазначає, що звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за матірью, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, проте відповідачем відмовлено у задоволенні рапорту з посиланням на відсутність документів, що підтверджуються неможливість постійного догляду за матір`ю братом позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 року у справі №160/7103/26 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
В подальшому позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмета позову, в якій просить:
1.Визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби та неналежного розгляду його рапорту від 06.03.2026 року про звільнення в запас у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, ОСОБА_2 , особою з інвалідністю II групи, на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 підготувати подання та всі необхідні документи для звільнення ОСОБА_1 , капітана, командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 , з військової служби в запас за зазначеною підставою та направити їх до Військової частини НОМЕР_2 як до уповноваженої щодо звільнення осіб офіцерського складу.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби в запас за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, ОСОБА_2 , особою з інвалідністю II групи, на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, та виключити його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 і всіх видів забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову і клопотання про залучення співвідповідача у справі №160/7103/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Військова частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Залучено Військову частину НОМЕР_2 в якості відповідача-2.
Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи №160/7103/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Військової частини НОМЕР_1 , 2- Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
06.04.2026 від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі.
Позивач просить врахувати, що при подачі позову помилково зазначив у ньому свою посаду як "командир роти логістики у військовому званні капітан", однак станом на подачу спірного рапорту про звільнення його посада була "командир роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення".
Позивач просить вважати п. 2 прохальної частини коректним у такій формі: “п.2 Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 підготувати подання та всі необхідні документи для звільнення ОСОБА_1 з військової служби за зазначеною підставою та направити їх до Військової частини НОМЕР_2 як до уповноваженої щодо звільнення осіб офіцерського складу.”
10.04.2026 отримано відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_2 .
Відповідач-2 просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531,звільнення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 з числа осіб офіцерського складу здійснюється командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV прирівняні до них.
Позивач, який проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (безпосередньо підпорядковується командиру військової частини НОМЕР_2 ), зі слів останнього, подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 на погодження щодо звільнення з лав Збройних Сил України згідно підпункту г частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи).
Позивач дійсно підтвердив, що його мати – ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду, разом з тим, факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, або підтвердження, що вони самі потребують стороннього догляду разом з рапортом не надав, а навпаки вказав, що крім нього, серед родичів першого та другого ступеня споріднення є також його брат – ОСОБА_3 , який в свою чергу, є дієздатною особою та такою що потенційно може здійснювати нагляд за своїю матір`ю.
Право на звільнення із військової служби за підставою для звільнення із військової служби, визначеною у ч. 12 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” та вказаною у рапорті позивача, виникає виключно за наявності сукупності таких умов: військовослужбовець, який бажає звільнитися із військової служби, є дитиною особи з інвалідністю І або ІІ групи, яка потребує стороннього догляду;
у особи з інвалідністю І або ІІ групи, яка потребує стороннього догляду, відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення або інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Відповідно до пп. 14.1.263. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України: членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені; членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.
Враховуючи викладені умови для звільнення із військової служби з підстави, вказаної у рапорті позивача, для задоволення відповідного рапорту до нього слід було б додати документи, які підтверджують, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю І або ІІ групи, а також потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Більше того, на сина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 покладається обов`язок піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу вказаний у ч. 1 ст. 172 Сімейного кодексу України, перебування за кордоном цей обов`язок не скасовує.
У зв`язку із наявністю іншого члена сім`ї позивача (брат – ОСОБА_3 ), що може здійснювати нагляд за своєю матір`ю, підстав для підготовки подання на звільнення позивача з військової служби немає.
Щодо позовної вимоги до Військової частини НОМЕР_2 , відповідач-2 зазначає, що Військова частина НОМЕР_2 ще не вступала у правовідносини з позивачем, не розглядала документів на звільнення з військової служби, не приймала, а найважливіше – не мала об`єктивної можливості приймати будь-яких рішень, адже ні подання на звільнення з військової служби позивача, ні будь-яких інших документів на розгляд і прийняття рішення станом на даний час до Військової частини НОМЕР_2 не надходило. Таким чином позовна вимога про зобов`язання Військової частина НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби є передчасною та не підлягає задоволенню.
14.04.2026 надійшов відзив на позовну заяву від Військоової частини НОМЕР_1 .
Відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на наступне.
Із доданих до рапорту позивача документів на підтвердження підстав для звільнення з військової служби неможливо встановити відсутність інших родичів першого або другого ступеня споріднення. В той же час, позивачем підтверджено наявність родича першого ступеня споріднення, а саме брата – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином іншої держави.
Документів, які підтверджували б необхідність постійного стороннього догляду за братом позивача у відповідності до Інструкції № 170 до рапорту не долучено, а отже ОСОБА_3 з наявних документів можливо прийти до висновку, що він може здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, що є однією із основних умов, які не підпадають під вимоги абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Посилання позивача, що його брат ОСОБА_3 перебуває за кордоном та є громадянином іншої держави, і тому не може здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю не має братись до уваги, оскільки Законом «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено підставу для звільнення з військової служби за умови відсутності у особи, яка потребує догляду родичів першого, другого споріднення (при цьому Закон не розрізняє таких осіб за громадянством), або у разі якщо такі родичі самі потребують догляду (при цьому Закон не надає право на звільнення у разі перебування таких родичів за кордоном).
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення.
Позивач 28.08.2025 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом (зареєстрований 01.09.2025), в якому просив звільнити з військової служби в запас на підставі абзацу 13 пункту 3 частитни 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» : «через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхіднісмть здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є осбою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня спорідення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоро`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функцінування особи».
До рапорту були надані наступні документи: нотаріально засвідчена копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія паспорту громадянки України матері позивача – ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення у зв`язку з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; довідка про спільне проживання ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2 ; засвідчений переклад з польської мови паспорта громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчена копія медичної форми №080-4/о, виданої ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія довідки ЛКК закладу охорони здоров`я про потребу в постійному сторонньому догляді ОСОБА_2 ; акт про обстеження сімейного стану, наданий ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.06.2025 №5718.
Оскільки рапорт не було розглянуто Військовою частиною НОМЕР_1 , позивач звернувся з позовом до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 у справі №160/31172/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Військова НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 28.08.2025 (вх. №1412 від 01.09.2025) про звільнення з військової служби в запас, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 2 групи.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути поданий ОСОБА_1 рапорт від 28.08.2025 (вх. №1412 від 01.09.2025) про звільнення з військової служби в запас, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 2 групи, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Листом від 23.02.2026 №1788 Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 у справі №160/31172/25 повторно розглянула рапорт з додатками ОСОБА_1 від 01.09.2025 вх №1412. За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 відмовлено у задоволені рапорту, у зв`язку з відсутністю законних підстав.
Роз`яснено , що в даному випадку перелік документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, які подаються разом із рапортом на звільнення, визначений підпунктом 26 пункту 5 додатку 19 Інструкції №170, а саме: документи, якаі підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами); один із документів, що підтверджують відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану вівйськовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки; один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року №2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законі України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідніст», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особам з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року №946; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року №2067 про потребу в постійному догляді.
Із доданих до рапорту документів на підтвердження підстав для звільнення з військової служби неможливо встановити відсутність інших родичів першого або другого ступеня спорідення. В той же час, підтверджено наявність родича першого ступня споріднення, а саме брата – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Документів, які підтверджували б необхідність постійного строннього догляду за братом у відповідності до Інструкції №170 до рапорту не долучено, а отже з наявних документів можливо прийнти до висновку, що ОСОБА_3 може здійснювати постійний догляд за своєю матірью, що є однією із основних умов, які не підпадають під вимоги абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
06.03.2026 позивач знову звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби з таких же підстав і з тими ж документами.
Листом від 11.03.2026 №2421 Військова частина НОМЕР_1 надала відповідь про відмову у задоволенні рапорту, яка є аналогічною попередній.
Не погодившись з діями і бездіяльністю відповідача-1, вважаючи їх протиправними позивач з відповідним позовом звернувся до суду. При цьому, враховуючи що командир Військової частини НОМЕР_1 не має повноважень щодо звільнення осіб офіцерського складу, а такими повноваженнями наділений командир Військової частини НОМЕР_2 , позивач звернувся з позовними вимогами про зобов`язання його звільнити до Військової частини НОМЕР_2 .

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Згідно ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).
За змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
За змістом абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
Частиною 7 ст. 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).
Відповідно до п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі -Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту визначає Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 р. за №1214/42559 (далі – Порядок).
Згідно п. 2 розділу І Порядку з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
За п. 225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:
2) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації -протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”:
у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;
у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;
у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_4 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;
у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 680-IX військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України;
у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №680-IX військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України;
у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 680-IX військовому званні - Президентом України.
Згідно вищезазначеного, звільнення військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 з числа осіб офіцерського складу здійснюється командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV прирівняні до них. 
Позивач, який проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 і безпосередньо підпорядковується командиру Військової частини НОМЕР_2 .
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.
Відповідно до п.12.1 розділу XII Інструкції встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.
Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Відповідно до п.14.28 розділу XIV цієї Інструкції, документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Відповідно до п. 12.11 розділу XIІ Інструкції перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Підпунктом 22 п.5 Додатку 19 до Інструкції встановлено, що через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються:
копія аркуша бесіди;
копія рапорту військовослужбовця;
копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років);
документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме:
у разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати:
документ, що підтверджує родинні зв`язки (копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження особи або дружини (чоловіка));
один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка) батьків особи чи її дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
документи, що підтверджують відсутність інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати (копія свідоцтва про розірвання шлюбу батьків, копія свідоцтва про смерть одного з батьків або копія рішення суду про визнання одного з батьків безвісно відсутнім або оголошення померлим, або копія рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або копія вироку суду, за яким особа відбуває покарання в місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховувала та утримувала дитину (копія рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
Як вбачається з відповіді відповідача, підставою для такої відмови стало те, що позивачем підтверджено наявність родича першого ступня споріднення, а саме брата – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проте, документів, які підтверджували б необхідність постійного строннього догляду за братом у відповідності до Інструкції №170 до рапорту не долучено, а отже з наявних документів можливо прийнти до висновку, що ОСОБА_3 може здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю.
Зі змісту абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII випливає, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:
- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;
- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 27.02.2025 у справі № 380/16966/24, в постанові від 07.05.2025 у справі №420/30227/24, відсутність інших членів сім`ї першого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону № 2122-IX.
Позивач в обґрунтування неможливості свого брата , здійснювати догляд за спільною з ним матір`ю, вказує, що його брат постійно проживає в Республіці Польща, а отже у нього не виникло жодного обов`язку утримувати спільну матір, крім морального . 
На підтвердження проживання брата за кордоном позивач надав засвідчений переклад з польської мови паспорту громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 .
Щодо вказаної обставини, суд виходить з наступного.
За визначенням ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Відповідно до ст. 172 Сімейного кодексу України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Статтею 202 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Згідно ст. 203 Сімейного кодексу України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.
Отже, Сімейним кодексом України визначений обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Відтак, перебування рідного брата позивача за кордоном, не звільняє його від обов`язку утримувати свою матір та забезпечувати догляд за нею у разі такої необхідності, навіть якщо він не проживає з нею, адже обов`язок утримувати покладений на повнолітніх дітей незалежно від місця їхнього проживання.
Як правильно вказав, відповідач-1, позивачем не надано доказів в підтвердження того, що брат позивача відповідно до умов абз. 13 п. 3 ч.12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» сам потребує постійного догляду.
З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які б могли здійснювати догляд за хворою матірью.
Таким чином, суд вважає, що у позивача відсутнє право на звільнення з військової служби, у зв`язку із наявністю у нього одного з батьків з інвалідністю II групи, оскільки наявні також інші особи, зокрема, рідний брат , який відповідно до закону зобов`язаний утримувати і здійснювати догляд за своєю матір`ю.
За ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби, відповідач діяв-1 у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статями 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до 1-Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_5 частини НОМЕР_2 , про визнання протиправними дії, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона